ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/338/24 Справа № 712/9605/21 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА

про відкриття апеляційного провадження

29 лютого 2024 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на відповідність вимогам ст. 396 КПК України апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_3 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 5.02.2024 р., -

В С Т А Н О В И В:

Цим вироком ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, роботи та номеру засобів зв`язку.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту фактичного затримання, після набрання вироком законної сили.

Цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 152 196,40 грн. та моральну шкоду в сумі 250 000 грн., витрати на правову допомогу у сумі 26000,00 грн., а всього 428 196,40 грн..

Цивільний позов ОСОБА_3 в частині відшкодування шкоди з АТ «ПРОСТО - страхування» провадженням закрито у зв`язку з відмовою.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення судових експертиз на загальну суму 6538,00 грн..

Скасовано арешт з автомобіля «Mitsubishi Lancer» р/номер НОМЕР_1 та мотоцикла «Kawasaki» р/номер НОМЕР_2 , які були накладені ухвалами Соснівського райсуду м. Черкаси від 22.07.2021 р.

Питання про речові докази судом вирішені відповідно до вимог КПК України.

На зазначений вирок потерпілий ОСОБА_3 , не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок стосовно ОСОБА_4 скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості та істотного порушення вимог кримінального процесуального законодавства.

Під час апеляційного розгляду дослідити матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_4 , а також, що обґрунтовують цивільний позов.

Ухвалити новий вирок, у якому визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на 3 роки.

Затримати ОСОБА_4 в залі судового засідання. Строк покарання рахувати з моменту фактичного затримання.

Задовольнити цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 у повному обсязі.

Так, при призначенні покарання суди повинні суворо дотримуватися вимог ст. ст. 50, 65 КК України стосовно загальних засад його призначення. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах санкції закону з урахуванням ступеню тяжкості злочину, даних про засудженого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Оскільки через ці засади реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, особі, що вчинила злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і для попередження нових злочинів (пункт 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»). При цьому необхідно враховувати ступінь тяжкості, обставини цього злочину, його наслідки та дані про особу засудженого. Тобто, реалізація мети покарання пов`язана із вибором його виду та розміру. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини.

Зокрема, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, критерії якого визначені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Однак суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 в повному обсязі ці вимоги закону не виконав.

Під врахуванням особи винного повинно передбачатись врахування судом позитивних і негативних соціальних, фізичних, психічних і правових характеристик особи, які мають кримінально-правове значення.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав частково, при цьому намагався перекласти вину на ОСОБА_6 . У свою чергу, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого - щире каяття.

Однак, з цим потерпілий ОСОБА_3 не погоджується, оскільки в суді достеменно встановлено фальсифікацію характеристики обвинуваченого ОСОБА_4 , яка видана ФОП ОСОБА_7 . Так, згідно інформації органів Пенсійного фонду та Державної податкової служби, згаданий вище підприємець з 01.01.2019 р. найманих працівників не мав.

Крім того, ОСОБА_4 отримавши, незрозуміло яким чином автомобіль «Mitsubishi Lancer», на який накладено арешт і заборонено його відновлення та використання, в порушення вимог чинного законодавства відновив та використовує його, а також надав можливість своїм рідним експлуатувати вказаний транспортний засіб.

При цьому, потерпілим, навіть після вироку суду, не вдалось отримати мотоцикл, який вже понад 2 років гниє на майданчику органів поліції.

Звертає увагу суду, що витрати на відновлення пошкодження транспортного засобу значно перевищують ті кошти, якими намагався обвинувачений передати потерпілому.

Суд першої інстанції невірно застосував норми ст. 66 КК України та безпідставно визнав обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його щире каяття, оскільки вказані висновки є хибними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Безпосередньо після вчинення ДТП ОСОБА_4 медичну допомогу ОСОБА_6 не надав та швидку допомогу не викликав. Упродовж усього часу перебування ОСОБА_6 на лікуванні ОСОБА_4 жодного разу до лікарні не з`явився та допомоги ніякої не пропонував. Вказане свідчить про відсутність у ОСОБА_4 щирого каяття.

Крім того, ОСОБА_4 не сприяв розкриттю злочину, а навпаки безпідставно намагався перекласти вину на ОСОБА_6 ..

Також з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання ОСОБА_4 відремонтував автомобіль на якому він скоїв ДТП та який був переданий йому на відповідальне зберігання. Таким чином, ОСОБА_4 фактично знищив речові докази та унеможливив проведення у справі додаткових експертних досліджень та судових експертиз.

З огляду на викладене у діях ОСОБА_4 відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання.

Під час судового розгляду потерпілим було подана позовна заява до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, пов`язана з витратами на лікування і придбання медичних препаратів за період перебування ОСОБА_6 у КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги» у сумі 47134,46 грн., матеріальну шкоду, яка не погашається страховим відшкодуванням у загальному розмірі 124778,00 грн., матеріальну шкоду у виді витрат на поминальні обіди в розмірі 26792,40 грн., матеріальну шкоду, заподіяну пошкодженням транспортного засобу - мотоцикла у сумі 626,00 грн., яка перевищує ліміт страхового відшкодування, процесуальні витрати на правничу допомогу у сумі 26000,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1 000 000, 00 грн..

Однак суд, у своєму рішення лише частково задовольнив цивільний позов в частині моральної шкоди на суму 250 000 грн., не обґрунтувавши вказане.

Перевіркою матеріалів встановлено, що апеляційна скарга подана з дотриманням встановленого порядку та строку, передбаченого ст. 395 КПК України, та відповідає вимогам ст. 396 КПК України.

Підстав для повернення апеляційної скарги та відмови у відкритті апеляційного провадження, згідно ст. 399 КПК України, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 398, 401 та 402 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_3 на вирок Соснівського райсуду м. Черкаси від 5.02.2024 р. стосовно ОСОБА_4 .

Надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження учасникам судового провадження разом з копією апеляційної скарги, інформацію про права та обов`язки.

Встановити строк до 22.04.2024 р. для подання учасниками судового провадження заперечень на апеляційну скаргу.

Запропонувати учасникам судового провадження подати нові докази, на які вони посилаються.

Запропонувати учасникам судового провадження повідомити суд про особисту участь в судовому засіданні, або про розгляд апеляційної скарги в режимі відеоконференції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_2