ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 646/3858/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1099/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю засудженого ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме представника виправної установи, належним чином повідомленого про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 та прокурора на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 03 2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні подання начальника ДУ «Диканівська виправна колонія № 12» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання.

Прийняте рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що на даний час засуджений не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а лише стає на шлях виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення на цей час неможливе.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На вищевказану ухвалу суду першої інстанції засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 03 2024 року та постановити нову, якою подання установи виконання покарань задовольнити та звільнити його на підставі ст. 81 КК України умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та невмотивованою, судом першої інстанції при її винесенні не було враховано те, що за період його перебування в установі він не мав дисциплінарних стягнень, а навпаки має заохочення, що свідчить про дієвий процес позитивних змін у його свідомості.

Вказує, що він має посередню характеристику, оскільки на момент її надання у нього було лише два заохочення, проте вже після складення характеристики він отримав ще два заохочення.

Зазначив, що ним у добровільному порядку відшкодовано шкоду за цивільними позовами, закінчив «Диканівський навчальний центр №12», здобувши професію.

Вказує, що повністю кається у вчиненому, а також має місце проживання, де має можливість мешкати у разі умовно-дострокового звільнення, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають його батьки.

Апеляційну скаргу подано також прокурором, який, в свою чергу, просить про скасування ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 03 2024 року та про постановлення нової ухвали, якою просив подання про умовно-дострокове звільнення на підставі ст. 81 КК України засудженого ОСОБА_7 задовольнити або скерувати подання для розгляду по суті до суду першої інстанції в іншому складі суду.

Обґрунтовуючи свої апеляційні доводи вказує, що судом першої інстанції, під час розгляду подання щодо ОСОБА_7 , окрім наявності 4 заохочень, не враховано факти дотримання останнім правил внутрішнього розпорядку, беззаперечного виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутність порушень дисципліни та безпідставно зроблено висновок про те, що засуджений навіть не став на шлях виправлення.

На переконання апелянта, у поведінці ОСОБА_7 вбачаються дієві позитивні зміни, які відображають процес виправлення засудженого за весь період відбування покарання.

Крім того, зазначив, що під час розгляду справи, до початку судового засідання до матеріалів судової справи не долучена розписка від засудженого про те, що він обізнаний з правами та обов`язками, останні йому належним чином не роз`яснені, незрозуміло, чи дійсно засуджений розумів, про які права йде мова.

Також вказує, що матеріали справи не містили довіреності та копії службового посвідчення працівника установи виконання покарань, який приймав участь у судовому засіданні.

Вказує, що ухвала про відеоконференцію не направлялася до установи виконання покарань, у зв`язку з чим вважає, що підстави для проведення судового засідання в режимі відеоконференції були відсутні.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 та прокурор підтримали доводи своїх апеляційних скарг, просили задовольнити їх вимоги у повному обсязі.

Представник виправної установи про час та дату розгляду апеляційних скарг був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не надавав.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом.

Пунктом 2 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на момент розгляду в суді подання про його умовно-дострокове звільнення відбув більше 2/3 строку покарання призначеного йому за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 01 2022 року та Полтавського апеляційного суду від 24 05 2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України.

За таких обставин, відповідно до положень ст.81 КК України, до засудженого ОСОБА_7 може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 04 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з ст.81 КК України до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів (сплата податків, обов`язкових платежів тощо), підвищення кількісних і якісних показників у роботі, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, додержання правил охорони праці та техніки безпеки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи подання начальника ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 неповно з`ясував обставини, які мають значення для прийняття законного і обґрунтованого рішення, що призвело до невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, які характеризують особу засудженого, а саме тому, що останній має 4 заохочення, працевлаштований на дільниці з виготовлення металоконструкцій цеху №3 за фахом електрозварювальник ручного зварювання з відрядною оплатою праці, залучається до робіт з благоустрою колонії та поліпшенню житлово-побутових умов, зарекомендував себе позитивно, не має нарікань з боку адміністрації.

Не можна також залишити поза увагою те, що засуджений відповідно до ст. 123 КВК бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт» та «Творчість».

До реалізації програм ставиться із зацікавленістю, прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та духового розвитку.

Засуджений ОСОБА_7 підтримує соціально-корисні зв`язки з мамою та батьком, шляхом телефонних дзвінків, отримує від них посилки та передачі.

Відмовляючи в задоволенні подання начальника ДУ «Диканівська виправна колонія №12» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 суд в мотивувальній частині ухвали послався на те, що сумлінна поведінка засудженого має бути протягом тривалого часу, який є достатнім для того, щоб об`єктивно оцінити його, в той час, як поведінка засудженого не мала системного характеру.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів особової справи, засуджений ОСОБА_7 не порушував режиму тримання та не мав стягнень протягом усього періоду перебування в умовах ізоляції, починаючи з його тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та протягом всього строку відбування покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія».

Крім того, засудженим ОСОБА_7 добровільно погашено частини наявних щодо нього позовних вимог, а саме за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25 02 2021 року погашено 1144 грн; за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 01 2022 року погашено 3012, 65 грн; за вироком Дзержинського районного суду м. Харкові від 29 11 2017 року погашено 1978, 41 грн.

Вищевказані факти не можуть не свідчити про наявність позитивних змін у свідомості засудженого ОСОБА_7 , його налаштування на позитивний лад та як наслідок виправлення.

Крім того, даних про те, що засуджений ОСОБА_7 відмовляється від погашення залишкових сум вищевказаних позовів матеріали кримінального провадження не містять.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 на даний час своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Враховуючи характеристику засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів визнає необґрунтованим та непереконливим висновок суду першої інстанції про те, що засуджений не довів своє виправлення, а підстави для задоволення подання про умовно -дострокове звільнення відсутні.

Відповідно до положень п.4 ч.1 ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з п.2 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 2 ч.1 ст.411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Та обставина, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження у відповідності до положень п.2 ч.1 ст.409, ст.411 КПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Разом з цим колегія суддів констатує, що в матеріалах провадження наявна достатня кількість доказів, які свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та його подальше відбування покарання є недоцільним, у зв`язку з чим подання начальника ДУ «Диканівська виправна колонія № 12» про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 та звільнити останнього умовно-достроково на невідбутий строк покарання, а саме на 11 місяців 5 днів.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.4 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426, 537-539 КПК України, ст. 81 КК України колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 03 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонія №12» про умовно дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , - скасувати.

Апеляційну скаргу засудженого, - задовольнити.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонія №12», - задовольнити.

Засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково на невідбутий термін покарання, а саме на 11 місяців 5 днів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

___________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4