ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1211/24 Справа № 175/6681/24 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року про накладення арешту майна в кримінальному провадженні №0000430 від 06.02.2024 за ч. 5 ст. 426-1 КК України,

В СТ А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000430 від 06.02.2024 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, а саме: договір № 680 від 11.07.2023 з додатками додатковою угодою № 1, накладні №№ 131, 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8; договір № 633 від 26.06.2023 з додатками - накладними №№ 1, 2, 3, 4, 5; договір № 681 від 11.07.2023 з додатками накладними №№ 130, 146, 156, 163, 170; договір № 632 від 26.06.2023 з додатками накладними №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12/1, 12, 13; договір № 1 від 04.01.2023 з додатками накладними №№ 16, 15, 14, 13, 12, 11, 10, 9, 8, 7, 6, 5, 4, 3, 2, 1; договір № 191 від 3.02.2023 з додатками накладними №№ 93, 112, 111, 110, 109, 108, 107, 106, 105, 104, 103, 102, 101, 100, 99, 98, 97, 96, 95, 94; довідка про відкриття рахунків на ОСОБА_8 від 21.06.2023; банківська картка А-банку № НОМЕР_1 ; банківська картка А-банку № НОМЕР_2 ; банківська картка Raiffeisen Bank № НОМЕР_3 ; банківська картка для виплат № НОМЕР_4 ;- банківська картка № НОМЕР_5 ; банківська картка Platinum № НОМЕР_6 ; банківська картка Platinum № НОМЕР_7 ; планшет Galaxy Yap S7FE5G, ІМЕІ НОМЕР_8 ; MacBook Pro, серійний номер НОМЕР_9 ; мобільний телефон Apple Iphone SE; мобільний телефон Apple Iphone 5S; мобільний телефон Apple Iphone 11; мобільний телефон Apple Iphone 12, які вилучені 15.05.2024 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказане рішення захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, відмовити в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна. Зазначає, що вилучені мобільний телефон Apple Iphone 12 та MacBook Pro, серійний номер НОМЕР_9 , належать громадянці ОСОБА_9 , про що було заявлено в суді першої інстанції, але судом було проігнороване вказане клопотання. Крім того, в клопотанні про арешт майна прокурором не вказано підстав, у зв`язку з чим необхідно здійснити арешт майна.

Заслухавши суддю доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя вказав, що майно, на яке прокурор просив накласти арешт, відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та постановою слідчого від 15.05.2024 визнане речовим доказом, а тому слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором у клопотанні та у судовому засіданні доведено необхідність накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.

З ухвали слідчого судді вбачається, що наведені в клопотанні доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Також відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, а саме для збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Тобто, наведена норма закону не вимагає набуття особою статусу підозрюваного або обвинуваченого, у разі накладення арешту на її майно з метою збереження речових доказів по справі.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчим суддею враховано, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження.

Оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може мати безпосереднє відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, а тому слідчим суддею накладено арешт обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не ґрунтуються на матеріалах провадження. Крім того, слідчим суддею накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя правильно встановив належні правові підстави для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на майно громадянина ОСОБА_7 .

Обговорюючи доводи захисту про безпідставне накладення арешту на мобільний телефон Apple Iphone 12 та MacBook Pro, що належать громадянці ОСОБА_9 , колегія суддів зазначає, що вони не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки ОСОБА_9 є фігурантом по даній справі та її майно може також мати безпосереднє відношення до кримінального провадження.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні відповідає вимогам КПК України. Наявні матеріали свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним.

Переглянувши ухвалу слідчого судді, в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстав для її скасування або зміни не вбачається, крім того зазначає, що накладений арешт може бути знятий слідчим суддею за заявою власника, в порядку ч. 2 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 травня 2024 року якою накладено арешт на майно громадянина ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000430 від 06.02.2024 за ч. 5 ст. 426-1 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді