Провадження № 1-кп/582/67/24
Справа № 582/287/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2024 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Недригайлів кримінальне провадження № 0000034 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комсомолець Великописарівського району Сумської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянки України, з середньою освітою, непрацює, раніше не судима,

яка обвинувачується в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Під час дізнання встановлено, що 22.02.2024 близько 13 години 30 хвилин, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_3 перебували в приміщенні житлового будинку останньої, що за адресою: АДРЕСА_2 . В цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний протиправний умисел, направлений на викрадення банківської картки.

Реалізуючи свій умисел, спрямований на незаконне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно та з корисливих мотивів, переконавшись та розуміючи, що вищевказана банківська картка є офіційним документом, яка містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему, емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, переслідуючи корисливий намір, користуючись тим, що її дії залишаються непомітними для потерпілої, оскільки остання вийшла на вулицю, таємно заволоділа банківською картою АТ «Спортбанк» з № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 , поклавши до кишені куртки, яка знаходилась у сусідній кімнаті на вішалці.

Цього ж дня, близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи біля магазину «Новий», що в центрі смт. Терни Роменського району Сумської області, ОСОБА_5 виявила відсутність належної їй банківської карти та повідомила про це працівників поліції, якими в подальшому було встановлена, що вищезазначена картка знаходиться в ОСОБА_3 та остання добровільно видала її.

Такі дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документа.

Під час досудового слідства 29 лютого 2024 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої підозрювана ОСОБА_3 визнає себе винуватою у скоєнні за вказаних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Прокурор та підозрювана визначили міру покарання за це правопорушення у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Сторони угоди також узгодили долю речового доказу у цьому кримінальному провадженні. Зокрема вирішили пластикову банківську картку банку «Спортбанк» НОМЕР_1 червоного кольору із вбудованим чипом передати на зберігання потерпілій ОСОБА_5 .

У судовому засіданні прокурор вважає, що ця угода відповідає вимогам чинного закону. Обвинувачена ОСОБА_3 визнала свою винуватість у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, добровільно, без будь-якого примусу уклала угоду з прокурором про визнання винуватості, угода була укладена в присутності заявника, отже, вона може бути затверджена судом у підготовчому судовому засіданні. Сторони дійшли згоди про вид покарання за угодою у виді штрафу у розмірі 510 грн та узгодили долю речового доказу.

Обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та просить затвердити угоду.

Захисник ОСОБА_6 позицію своєї підзахисної підтримав та пояснив, що укладення угоди про визнання винуватості відбувалося в його присутності, права ОСОБА_3 при її укладенні не були порушені, укладення угоди відповідає інтересам обвинуваченої.

Суд, проаналізувавши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченого, його захисника, потерпілу, прокурора, дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим, а згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити таку угоду.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 цього Кодексу угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Як вбачається зі змісту угоди про визнання винуватості та наданих суду матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 беззастережно визнала себе винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, щиро розкаялася та активно сприяла розкриттю правопорушення. Правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Потерпіла ОСОБА_5 не заперечує щодо укладення угоди між прокурором та обвинуваченою, про що надала прокурору заяву та підтвердила свою позицію в судовому засіданні.

ОСОБА_3 погодилася на призначення їй покарання за це кримінальне правопорушення у межах санкції ч. 1 ст. 357 КК України, у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Сторонами узгоджено долю речового доказу.

Угода за змістом укладена відповідно до ст. 472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Крім того, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК України; правова кваліфікація дій ОСОБА_3 є правильною і передбачає можливість укладення угоди про визнання винуватості; умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; наявні підстави для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що укладена угода про визнання винуватості відповідає нормам матеріального та процесуального закону і її можливо затвердити.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 373-376, 392, 394-395, 473, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду укладену 29 лютого 2024 року між прокурором Недригайлівського відділу Роменської окружної прокуратури ОСОБА_4 і обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання винуватості.

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та призначити їй покарання за це правопорушення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: пластикову банківську картку банку «Спортбанк» № НОМЕР_1 , червоного кольору із вбудованим чипом, яка передана на зберігання потерпілій ОСОБА_5 , дозволити власнику використовувати за призначенням.

Вирок суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу, угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя:підпис З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_1