Справа № 461/3138/24
Провадження № 1-кс/461/2933/24
УХВАЛА
13.05.2024 року м.Львів
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
В обгрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 11.04.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 05.12.2023; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.12.2023; показаннями свідка ОСОБА_7 від 08.12.2023 та від 14.02.2024 та 09.04.2024; протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів від 17.01.2024, 22.02.2024, 16.03.2024 та 09.04.2024; протоколами проведення обшуків, зокрема в службовому кабінеті ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди в сумі 8000 грн., а також супровідні документи на вантаж та документи митного оформлення вантажу; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 11.04.2024; протоколами негласних слідчих дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Слідчий у судове засідання не з`явився, оскільки у клопотанні просить суд проводити розгляд справи про накладення арешту на майно у його відсутності та у відсутності прокурора, а також без виклику власника майна. Клопотання підтримує та просить суд таке задоволити.
З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд клопотання про накладення арешту на майно без виклику власника майна.
Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що державний інспектор Управління митних платежів, контролю митної вартості та митно-тарифного регулювання ЗЕД Львівської митниці ОСОБА_6 , 17.01.2024, 22.02.2024 та 10.04.2024, перебуваючи на території міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, село Шегині, вулиця Дружби, буд. 201, одержала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів на загальну суму 16 000 гривень, за забезпечення заниження митної вартості ввезених останнім через митний кордон України автозапчастин компонентів та деталей, які використовуються для виготовлення, підтримки або ремонту автомобілів, шляхом зміни конфігурації автозапчастин, року їх випуску чи номенклатури та незастосування всіх можливих форм митного контролю, передбачених ст.ст. 334-338 митного кодексу України, за наступних обставин.
ОСОБА_6 будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, використовуючи свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у службовому кабінеті відділу тарифів міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, село Шегині, вулиця Дружби, буд. 201, при здійсненні митних формальностей, 17.01.2024, близько о 15:30 год., одержала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4 000 гривень, які знаходились в паспорті ОСОБА_7 для виїзду за кордон за забезпечення заниження митної вартості ввезених останнім через митний кордон України автозапчастин компонентів та деталей, які використовуються для виготовлення, підтримки або ремонту автомобілів, шляхом зміни конфігурації автозапчастин, року їх випуску чи номенклатури та незастосування всіх можливих форм митного контролю, передбачених ст.ст. 334-338 митного кодексу України.
Окрім цього, ОСОБА_6 будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, використовуючи свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості, повторно, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у службовому кабінеті відділу тарифів «червоний коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, що розташований за адресою: Львівська область, Яворівський район, село Шегині, вулиця Дружби, буд. 201, при здійсненні митних формальностей, 22.02.2024, близько о 15:30 год., одержала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 4 000 гривень, які знаходились в паспорті ОСОБА_7 для виїзду за кордон за забезпечення заниження митної вартості ввезених останнім через митний кордон України автозапчастин компонентів та деталей, які використовуються для виготовлення, підтримки або ремонту автомобілів, шляхом зміни конфігурації автозапчастин, року їх випуску чи номенклатури та незастосування всіх можливих форм митного контролю, передбачених ст.ст. 334-338 митного кодексу України.
Окрім цього, ОСОБА_6 будучи працівником правоохоронного органу та службовою особою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, використовуючи свої службові повноваження та пов`язані з цим можливості, повторно, перебуваючи на своєму робочому місці, а саме у службовому кабінеті відділу тарифів «червоний коридор» у напрямку «в`їзд в Україну» міжнародного пункту пропуску для автомобільного сполучення «Шегині - Медика» митного поста «Мостиська» Львівської митниці, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , при здійсненні митних формальностей, 10.04.2024, близько о 22:15 год., одержала від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 8 000 гривень, які знаходились в паспорті ОСОБА_7 для виїзду за кордон за забезпечення заниження митної вартості ввезених останнім через митний кордон України автозапчастин компонентів та деталей, які використовуються для виготовлення, підтримки або ремонту автомобілів, шляхом зміни конфігурації автозапчастин, року їх випуску чи номенклатури та незастосування всіх можливих форм митного контролю, передбачених ст.ст. 334-338 митного кодексу України та після чого протиправна діяльність ОСОБА_6 була припинена правоохоронними органами, а грошові кошти в сумі 8 000 гривень вилучено.
11.04.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, повністю доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлення кримінального правопорушення від 05.12.2023; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.12.2023; показаннями свідка ОСОБА_7 від 08.12.2023 та від 14.02.2024 та 09.04.2024; протоколами огляду та ідентифікації грошових коштів від 17.01.2024, 22.02.2024, 16.03.2024 та 09.04.2024; протоколами проведення обшуків, зокрема в службовому кабінеті ОСОБА_6 в ході якого виявлено та вилучено предмет неправомірної вигоди в сумі 8000 грн., а також супровідні документи на вантаж та документи митного оформлення вантажу; протоколом затримання особи за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення від 11.04.2024; протоколами негласних слідчих дій, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.
Ч.2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладено на нерухоме майно і рухоме майно, гроші, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
За ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Слідчим доведено, що метою накладення арешту на майно є виконання завдань кримінального провадження, зокрема застосування можливої конфіскації майна. Оскільки, ОСОБА_6 в разі визнання її винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, яке відповідно до ч. 6 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, та за яке загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.
Арешт на вище вказане майно, як тимчасово вилученого майна є розумним та співрозмірним обмеженням права власності щодо виконання завдання кримінального провадження відповідно до ст.2 КПК України.
Таким чином, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Незастосування арешту майна із позбавленням права на відчуження та розпорядження, може привести до настання наслідків, які перешкоджатимуть застосувати конфіскацію майна.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1