Справа № 727/1244/19
Провадження № 1-в/727/26/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Чернівці

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості, -

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду м.Чернівці звернувся засуджений ОСОБА_4 із клопотанням про зняття судимості. Вказане клопотання мотивує тим, що вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2019 року він засуджений за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 16.05.2019 року та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі. Зазначений вирок набрав чинності.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2021 року ОСОБА_4 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2019 року у виді позбавлення волі, умовно-достроково на строк 8 (вісім) місяців 20 (двадцять) днів.

Вважає, що станом на 26.02.2024 року (день звернення до суду з даним клопотанням) обвинувального вироку, яким доведена його вина у вчиненні кримінального правопорушення немає, а тому наявні підстави для зняття з нього судимості із врахуванням строків, зазначених у статті 89 КК України.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання, просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому, а також з посиланням на норми ст. 62 Конституції України.

Захисник в судовому засіданні також підтримала клопотання засудженого ОСОБА_4 та просила його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого, посилаючись на відсутність підстав для його задоволення. Вказав, що згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» відповідно до ч. 1 ст. 88 КК особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 ст. 89, пунктами 2-4 ч. 2 ст. 108 КК, - і на певний строк після відбуття покарання. Зауважив на тому, що не може бути знята судимість, яка є погашеною.

Проте, на даний час в провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці знаходяться матеріали кримінального провадження №727/10669/21, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст. 185 КК України 22.12.2021 року.

Крім цього, згідно з частинами першою та третьою статті 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу. Разом з тим, такі дані в матеріалах особової справи відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 своєю зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці не довів своє виправлення.

На основі викладеного прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання.

Суд, заслухавши думку прокурора, засудженого, його захисника, дослідивши письмові матеріали кримінального провадження та особової справи вважає, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У відповідності до ст. 538 КПК України після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2019 року за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, ОСОБА_4 за сукупністю злочинів до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 16.05.2019 року та остаточно визначено до відбуття ОСОБА_4 покарання у вигляді 2-х років 6-ти місяців позбавлення волі.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 24.09.2019 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 залишено без задоволення, вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2019 року, залишено без змін.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2021 року ОСОБА_4 звільнено від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 25 липня 2019 року у виді позбавлення волі, умовно-достроково на строк 8 (вісім) місяців 20 (двадцять) днів.

Відповідно до Вимоги УІАП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_4 01.03.2021 року звільнено з Райковецької виправоної колонії на підставі ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.02.2021 року.

Згідно з ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_4 був засуджений, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Пунктом 7 ст. 89 КК України передбачено, що особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за нетяжкий злочин, визнаються такими, що не мають судимості, якщо вони протягом трьох років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що на даний час в провадженні Першотравневого районного суду м. Чернівці знаходяться матеріали кримінального провадження №727/10669/21, зареєстрованого в ЄРДР за №0000117 від 31.01.2021 року, ЄРДР за №0003250 від 18.11.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2, ч.3 ст.185 КК України. Відповідно до обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України, а саме: 30.08.2021 року, 22.09.2021 року, 04.10.2021 року, 17.11.2021 року, 18.11.2021 року, 04.12.2021 року. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст. 185 КК України 22.12.2021 року.

З матеріалів особової справи вбачається, що ОСОБА_4 в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» утримується з 21.12.2021 року.

Відповідно до п. 14 ст. 3 КПК України, притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, в законі, згідно його буквального змісту, мова йде саме про вчинення злочину, а не про визнання особи винною у вчиненні злочину на підставі вироку суду, який набрав законної сили.

Таким чином, судом встановлено, що засудженому за вчинення нетяжкого злочину ОСОБА_4 22.12.2021 року було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч.2 ст. 185 КК України, тобто в межах трьох років з дня дострокового звільнення.

Згідно з п.п.5 - 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №16 від 26 грудня 2003 року «Про практику застосування судами України законодавства про погашення і зняття судимості» відповідно до ч. 1 ст. 88 КК ( 2341-14 ) особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості. Положення закону про судимість поширюються на весь строк відбування як основного, так і додаткового покарання, а у випадках, передбачених пунктами 5-9 ст. 89, пунктами 2-4 ч. 2 ст. 108 КК, - і на певний строк після відбуття покарання. Погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. Воно можливе лише за наявності передбачених, зокрема, статтею 89 КК України підстав і за умови, що особа протягом строку погашення судимості не вчинить нового злочину. Погашення судимості не потребує посвідчення спеціальним рішенням суду чи іншим документом. Дострокове зняття судимості відповідно до ст. 91 чи ч. 3 ст. 108 КК ( 2341-14 ) з повнолітньої особи, яка відбула покарання у виді обмеження або позбавлення волі, та з особи, що вчинила тяжкий або особливо тяжкий злочин у віці до 18 років і відбула за нього покарання у виді позбавлення волі, можливе тільки після закінчення не менше ніж половини строку погашення судимості, передбаченого ст. 89 КК, і лише за умови, що судом буде встановлено, що ця особа зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення. У такому випадку суддя виносить мотивовану постанову про дострокове зняття судимості з дотриманням порядку, встановленого ст. 414 КПК ( 1003-05 ).

Зняття судимості є правом, а не обов`язком суду. Тому, якщо з урахуванням обставин справи суд дійде висновку, що особа не довела свого виправлення, він вправі відмовити у достроковому знятті судимості. Повторне клопотання може бути порушено не раніше ніж через рік з дня відмовлення (ч. 6 ст. 414 КПК ( 1003-05 ). Можливе зняття лише непогашеної судимості. Якщо буде встановлено, що вона вже погашена, то клопотання про її зняття залишається без розгляду, про що суддя виносить мотивовану постанову.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

Частинами першою та третьою статті 90 КК України встановлено, що строк погашення судимості обчислюється з дня відбуття основного і додаткового покарання. Якщо особу було достроково звільнено від відбування покарання, то строк погашення судимості обчислюється з дня дострокового звільнення її від відбування покарання (основного та додаткового).

Відмовляючи в задоволенні клопотання суд також виходить з того, що погашення і зняття судимості є різними формами припинення стану судимості. В данному ж випадку ОСОБА_4 ставить питання про зняття судимості.

Згідно з частинами першою та третьою статті 91 КК України якщо особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, то суд може зняти з неї судимість до закінчення строків, зазначених у статті 89 цього Кодексу.

Судом зазначених обставин не встановлено.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що відсутні передбачені законом підстави для зняття судимості.

Зняття судимості в даному випадку, на думку суду, буде суперечити загальним засадам призначення кримінального покарання.

Більше того, як було зазначено вище, встановлено факт притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності у зазначені в обвинувальних актах періодах, тобто в межах 3-х років з дня дострокового звільнення.

Відповідно до ст. 91 КК України зняття судимості можливе лише до закінчення строків погашення судимості, передбачених у ст. 89 КК, тому воно завжди є достроковим та за наявності доказів, які б підтверджували факт того, що особа після відбуття покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці довела своє виправлення, що не було встановлено судом та не підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами.

На підставі викладеного, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_4 про зняття судимості, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі ст.ст. 89, 90, 91 КК України та керуючись ст.ст.537, 538, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про зняття судимості відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 7 днів з моменту її оголошення в Чернівецький апеляційний суд через Шевченківський районний суд м. Чернівці, а засудженим, який утримується під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

СУДДЯ: