Провадження № 1-кп/947/305/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2024 року

Київський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі кримінальне провадження №0000328 від 24.05.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, вірменина, розлученого, маючого неповнолітнього сина, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 в період часу з 10.10.2022 року по 19.07.2023 року, систематично вчиняв по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічне, фізичне та економічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні, образах, вимаганні грошей, штовханні, чіплянні за одяг та волосся, нанесенні ударів долонею по обличчю та шиї ОСОБА_5 , позбавленні останньої засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання, що призвело до психологічних страждань та суттєвого погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Так, 10.10.2022 року приблизно о 17.00 годині, ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , погрожував своїй колишній дружині ОСОБА_5 фізичною розправою, висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, ображав, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП постановою Київського районного суду міста Одеси від 17.10.2022 року у справі №947/23487/22.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 07.04.2023 року, приблизно о 09.00 годині, знаходячись за місцем роботи потерпілої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ», ОСОБА_8 вчинив по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 акт психологічного та економічного насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої та вимаганні у останньої грошей, у зв`язку із чим ОСОБА_8 відповідно до постанови Київського районного суду міста Одеси від 15.05.2023 у справі №947/11805/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 10.04.2023 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, в телефонній розмові зі своєю колишньою дружиною - ОСОБА_5 , яка знаходилась за адресою: АДРЕСА_5 , вчинив по відношенню до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 акт психологічного насильства, що виразилося у погрозах фізичною розправою та висловлювань нецензурною лайкою на адресу останньої, у зв`язку із чим ОСОБА_8 відповідно до постанови Київського районного суду міста Одеси від 24.04.2023 у справі №947/12040/23 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП України, за вчинення домашнього насильства.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.04.2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи у невстановленому місці, в телефонній розмові з колишньою дружиною ОСОБА_5 вимагав у останньої гроші, чим вчинив економічне насильство по відношенню до потерпілої та відповідно до постанови Київського районного суду міста Одеси від 15.05.2023 року у справі №947/12038/23 був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинене домашнє насильство за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 20.05.2023 року, приблизно о 10 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: в АДРЕСА_5 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 акт психологічного домашнього насильства, що виразився у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої.

Крім того, продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_8 19.07.2023 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, знаходячись за адресою: в АДРЕСА_6 , у під`їзді вищевказаного будинку на першому поверсі вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне, економічне та фізичне насильство, що виразилося у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, штовханні та чіплянні за одяг та волосся, нанесенні ударів долонею по обличчю та шиї ОСОБА_5 , позбавленні останньої засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання.

Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьби з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п. b ст. 3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чині; також, згідно ст. 35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.

Як вбачається із вказаного, кожного разу окремо, а саме: 10.10.2022 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, 07.04.2023 року о 09 годині 00 хвилин, 10.04.2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, 11.04.2023 року приблизно о 08 годині 00 хвилин, 20.05.2023 року приблизно о 10 годині 00 хвилин, 19.07.2023 року, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_5 , а також за місцем роботи потерпілої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_7 , ВАТ «ЕЛЕКТРОНМАШ» та телефонним зв`язком з невстановленого місця, на ґрунті особистих неприязних відносин, провокував словесний конфлікт, в ході якого, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, вчинював відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне насильство у вигляді словесних образ, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, образах, приниженні останньої, та економічне насильство у вигляді вимагання грошей у потерпілої, тому ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні ряду адміністративних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП психологічного та економічного домашнього насильства відносно ОСОБА_5 , що з огляду на кількість вчинених правопорушень впродовж певного періоду часу, виразилось в систематичному домашньому насиллі психологічного та економічного характеру ОСОБА_8 по відношенні до своєї колишньої дружини ОСОБА_5 . Та 19.07.2023 року о 08 годині 00 хвилин, перебуваючи за місцем мешкання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_6 , у під`їзді вищевказаного будинку на першому поверсі вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне, економічне та фізичне домашнє насильство, що виразилося у формі нецензурних висловлювань, словесних образ на адресу потерпілої, штовханні та чіплянні за одяг та волосся, нанесенні ударів долонею по обличчю та шиї ОСОБА_5 , позбавленні останньої засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України - вчинення умисного систематичного економічного, фізичного та психологічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину не визнав у пред`явленому обвинуваченні за ст.126-1 КК України та надав суду наступні покази.

Так, обвинувачений пояснив, що потерпіла ОСОБА_5 проживала разом з ним в його квартирі тривалий час до травня 2022 року. Вони перебували ушлюбі та мали двох синів. Після тривалого проживання разом потерпіла ОСОБА_5 разом з дітьми з`їхала від обвинуваченого на іншу квартиру та розірвала шлюб з обвинуваченим. Він не знає звідки у потерпілої тілесні ушкодження. Обвинувачений заперечував те, що саме він вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 психологічне, та фізичне домашнє насильство, що виразилося у формі нецензурних висловлювань, словесних образ та погрози на адресу потерпілої та їх дітей. Також, обвинувачений зазначив, що потерпіла ОСОБА_5 забороняє йому спілкуватися та бачитись з дітьми, відмовляється від будь-якої допомоги. Він вважає, що потерпіла впливає негативно на його спілкування з дітьми та стверджує, що вона вчиняла дії, щоб скомпрометувати його перед судом. Крім того пояснив, що в період шлюбу потерпіла потрипила до лікарні та потребувала коштовного лікування. Він позичив велику суму коштів, яку витратив на лікування потерпілою, а згодом після розірвання шлюбу просив потерпілу повернути вказані кошти витрачені на лікування, однак нічого з неї не вимагав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він є сином обвинуваченого ОСОБА_8 та потерпілої ОСОБА_5 . В період часу з 10.04.2023 року по 11.04.2023 року, він став свідком того, як обвинувачений здійснював психологічне насильство у вигляді словесних образ, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в бік потерпілої, принижував останню, також вимагав гроші у потерпілої, звинувачував її в тому, що вона спалила його будинок та винна йому гроші. Також свідок розповів, що останній раз коли приходив обвинувачений ОСОБА_8 , він почав бити потерпілу, у зв`язку з цим вони викликали поліцію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що вона не була раніше знайома з обвинуваченим, з ОСОБА_5 вони колеги по роботі. Свідок повідомила, що 07.04.2023 року, коли вони були на роботі бачила потерпілу біля магазину та поряд з нею стояв обвинувачений ОСОБА_8 у нетверезому стані, він був агресивний, не давав їй проходу та вимагав гроші. Потерпіла викликала поліцію однак обвинувачений відмовлявся їхати до відділу поліції.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що раніше не була знайома з обвинуваченим ОСОБА_8 , потерпілу ОСОБА_5 , знає вже 5 років, вона постійно була заплакана, обвинувачений ОСОБА_8 , постійно переслідував потерпілу, погрожував та вимагав від неї гроші. Свідок повідомила, що потерпіла ОСОБА_5 , розповідала як обвинувачений ОСОБА_8 , побив та порізав їй голову, після чого в лікарні її поголили, після цього вона пішла від нього.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_8 був її чоловіком, та тривалий час, до травня 2022 року вона проживала разом ним в його квартирі. У травні 2022 року ОСОБА_5 разом з дітьми вирішила проживати окремо, тому що обвинуваченим відносної неї неодноразово вчинялось домашнє насильство у вигляді словесних образ, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою в бік потерпілої. Він її принижував, погрожував що вона буде їздити на інвалідній колясці, згодом почались бійки з старшим сином з боку обвинуваченого ОСОБА_8 . Також потерпіла повідомила, що її систематично бив обвинувачений, було нанесено удари долонею по обличчю та шиї, обвинувачений позбавив останню засобів зв`язку, а саме мобільного телефону, який він придбав у період їх подружнього проживання. 07.04.2023 року вона йшла на роботу, обвинувачений ОСОБА_8 почав переслідувати та вимагати гроші, не дивлячись на те, що йому був відданий борг за будинок, також вимагав гроші за її лікування. Коли вони жили разом обвинувачений купляв ліки та продукти, однак тоді гроші не вимагав, а зараз погрожує та вимагає гроші. За словами потерпілої ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_8 взагалі не допомагає своїм дітям.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що досліджені судом докази, в їх сукупності підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ст.126-1 КК України з наступних підстав.

В ході з`ясування обставин кримінального правопорушення, судом досліджені наступні письмові докази та процесуальні документи:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань№0000328 від 24.05.2023 року;

-протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 23.05.2023 року відповідно до якого ОСОБА_5 просить притягнути до кримінальної відповідальності свого колишнього чоловіка ОСОБА_8 , який систематично вчиняє відносно неї домашнє насильство, востаннє 20.05.2023 року;

-копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 17.10.2022 у справі №947/23487/22 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом, що мав місце відносно ОСОБА_5 10.10.2022;

-копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2023 у справі №947/11805/23 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, за фактом, що мав місце відносно ОСОБА_5 07.04.2023;

-копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2023 у справі № 947/12040/23 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом, що мав місце 10.04.2023;

-копія постанови Київського районного суду м. Одеси від 15.05.2023 у справі № 947/12038/23 про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом, що мав місце 11.04.2023 ;

-висновок експерта №205 від 30.05.2023 за результатами проведення судово-психологічної експертизи, яким встановлено що потерпіла ОСОБА_5 має зміни в емоційному стані. Індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її, як особистості. І виникли внаслідок вчинення відносно неї систематичного домашнього насильства. Ситуація, що досліджується, є психотравмувальною для потерпілої ОСОБА_5 , та їй завдані психологічні, моральні страждання;

-повідомлення служби 102 про отримання заяви ОСОБА_5 про вчинення відносно неї насильницьких дії з боку ОСОБА_8 ;

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000456 від 19.07.2023 за ст. 126-1 КК України;

-постанова від 25.07.2023 про об`єднання матеріалі кримінальних проваджень в одне провадження за № 0000328;

-копія рішення Біляївського районного суду м. Одеси від 24.10.2022 у справі № 496/2988/22 про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 за позовом ОСОБА_5 згідно якого судом встановлено, що подружжя мають у шлюбі двох дітей,

-копія рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2022 яким задоволено заяву ОСОБА_5 та видано обмежувальний припис, яким тимчасово обмежено права ОСОБА_8 , як особи, що здійснює домашнє насильство, тобто кривдника, у справі № 947/22760/22;

-копія постанови Одеського апеляційного суду від 13.12.2022 у справі № 047/22760/22, якою залишено без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_8 та залишено без змін рішення Київського районного суду м. Одеси від 10.10.2022 про видачу заборонного припису та тимчасове обмеження прав ОСОБА_8 , як кривдника;

-копія постанови Овідіопольського районного суду м. Одеси від 16.06.2022 у справі № 509/1896/22 на 2-х аркушах, якою ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) відносно сина ОСОБА_13 ;

-копія постанови Овідіопольського районного суду м. Одеси від 02.08.2022 у справі № 509/1918/22, якою ОСОБА_8 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство) відносно сина ОСОБА_10 , 2007 року народження.

Дотримуючись принципу змагальності сторін, передбаченого ст.7, ст.22 КПК України, відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд створив сторонам судового процесу необхідні умови для реалізації процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, забезпечивши всім учасникам судового провадження рівні права.

Суд, належним чином перевіривши та дослідивши письмові докази, встановив, що процесуальні дії в період досудового розслідування були проведені у відповідності до вимог чинного законодавства України, дотримуючись вимог КПК України.

Оцінюючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що всі досліджені докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Доводи сторони захисту про здійснення зі сторони потерпілої та іншими особами на її прохання, відносно обвинуваченого різного виду погроз, які судом ретельно перевірені не знайшли свого підтвердження з наступних підстав.

На підтвердження вищезазначених доводів стороною захисту долучені до матеріалів кримінального провадження скріншоти переписок та фотографії, які, як вказує сторона захисту, знаходяться у телефоні обвинуваченого, до яких був прив`язаний номер телефону потерпілої.

Згідно зі ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до цього докази це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів .

Відповідно до ст.85 КПК України, долучені стороною захисту скріншоти переписок невстановлених осіб та фотографії цих переписок, з невстановленого телефону, не підтверджують жодних обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, тому суд визнає долученя стороною захисту скріншоти переписок та фотографії неналежним доказом.

Незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд вважає, що його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, повністю підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Зокрема, допитані під час судового розгляду потерпіла та свідки у своїх показаннях, які узгоджуються між собою, прямо вказали на ОСОБА_8 , як на особу яка систематично вчиняла домашнє насильство відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Також постановами про притягнення ОСОБА_8 до відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, передбачені ст.173-2 КУпАП України, підтверджується систематичність неправомірних дій обвинуваченого відносно потерпілої ОСОБА_5 .

Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України знайшла своє підтвердження та його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за кваліфікуючими ознаками вчинення умисного систематичного економічного, фізичного та психологічного насильства щодо подружжя та колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (домашнє насильство), доведена у повному обсязі.

Невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_8 суд розцінює, як відсутність каяття за вчинене кримінальне правопорушення та намагання ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, його небажання виправитись по суті є обраним способом захисту.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить з положень ст. 50 КК України, яка передбачає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Так, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, відповідно до положень ст.12 КК України є нетяжким злочином.

Відповідно до ст. 66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Встановлене в ході судового розгляду ставлення обвинуваченого до скоєних діянь свідчить про відсутність каяття, а також про те, що ОСОБА_8 з початку вчинення кримінального правопорушення та в ході судового розгляду не усвідомив негативні наслідки своїх протиправних дій, не надав їм належну оцінку, що свідчить про відсутність у нього самокерованої поведінки в суспільстві.

Також, суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, відповідно до досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.

Також судом врахована позиція прокурора щодо призначення обвинуваченому покарання у вигляді пробаційного нагляду з покладанням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України та застосування до ОСОБА_8 обмежувальних заходів, передбачених п. 3, 4 ч. 1 статті ст. 91-1 КК України.

Враховуючи викладені встановлені судом обставини, судом не встановлено підстав для призначення покарання у вигляді пробаційного нагляду з покладанням обов`язків, передбачених ч. 2 ст. 59-1 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченого, керуючись вимогами виваженості та справедливості, та вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень можливо лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи, що судом призначається покарання у вигляді реального обмеження волі, суд не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_8 обмежувальних заходів, передбачених ст. 91-1 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не застосований.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

Зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_8 строк його перебування під вартою з 25.07.2023 року по 26.07.2023 року, тобто 1 день, що згідно п.п.б п.1 ч.1 ст.72 КК України відповідає 2 дням обмеження волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 не застосований.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1