Провадження № 11-сс/824/3297/24 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

21 травня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17.03.2024.

Слідчий суддя вказав, що дослідивши зміст долученої до скарги заяви ОСОБА_6 про нібито вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, дійшов висновку, що вона не містить конкретних обставин, які б могли свідчити, що було вчинено суспільно-небезпечне діяння, та у свою чергу було б підставою для внесення органом досудового розслідування відповідних відомостей до ЄРДР та потребувало б перевірки органом досудового розслідування лише за допомогою засобів кримінального процесу. На переконання слідчого судді, такого роду повідомлення органу досудового розслідування про нібито вчинення кримінального правопорушення, яке по суті зводиться до незгоди із процесуальними діями слідчих у кримінальному провадженні №0000220 від 10.08.2023 під час здійснення ними розслідування, ускладнює виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України. Крім того, наведені доводи у заяві ОСОБА_6 про нібито вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, підлягають перевірці слідчим суддею в порядку судового контролю під час розгляду певного клопотання органу досудового розслідування/ прокурора або судом в ході проведення судового розгляду кримінального провадження. Отже, враховуючи, що положеннями ч. 5 ст. 214 КПК України встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення відповідного кримінального правопорушення, яких ОСОБА_6 у заяві від 17.03.2024 наведено не було, а відтак, на переконання слідчого судді, і бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінальних правопорушень до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутня.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києві від 1 квітня 2024 року скасувати. Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити. Зобов`язати уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 17 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 397 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що 18.03.2024 року він подав до територіального управління Державного бюро розслідувань заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, однак станом на день подання скарги відомості до ЄРДР внесені не були. Вважає, що зміст заяви відповідає вимогам кримінального процесуального закону України, оскільки містить достатній об`єм належних відомостей для вирішення питання в порядку ст. 214 КПК України. Вказує, що в нього всупереч ухвали слідчого судді вилучили речі дозвіл на вилучення яких не надавався судом, отже є ознаки вчинення злочину. Окрім того, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду міста Києва від 03.04.2024 року зобов`язано слідчого повернути вилучене під час обшуку майно, але дана ухвала не виконана.

ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд апеляційної скарги без його участі.

Перевіривши матеріали за скаргою та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно ч. 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до матеріалів провадження, автор апеляційної скарги ОСОБА_6 9 квітня 2024 року отримав копію ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року, яка постановлена без його участі, та як убачається в матеріалах провадження, відповідно до дати з системи «Електронний суд» подав апеляційну скаргу на дану ухвалу 10 квітня 2024 року, тобто в строк, передбачений п. 3 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 307 КПК України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17 червня 2020 року, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а, відтак, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Встановлено, що 18 березня 2024 року ОСОБА_6 звернувся із заявою до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України.

Відповіді щодо даної заяви не отримував, у зв`язку з чим звернувся зі скаргою до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Колегія суддів приходить до висновку, що аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1 ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя місцевого суду повно і об`єктивно дослідив матеріали провадження та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

В ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, оскільки вона не містить конкретних обставин, які б могли свідчити про вчинення суспільно-небезпечного діяння, а зводиться лише до незгоди із процесуальними діями слідчих у кримінальному провадженні №0000220 від 10.08.2023 під час здійснення ними розслідування.

Слідчим суддею місцевого суду не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 1 квітня 2024 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, отже апеляційна скарга ОСОБА_6 має бути залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 17 березня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: