Справа № 466/877/24
Провадження № 1-кп/466/439/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

справа №466/877/24, 1-кп/466/439/24

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Львова обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001360 від 14.08.2023 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньо- спеціальною освітою, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий, востаннє 27.02.2023 Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17000 грн., та 11.12.2023 Галицьким районним судом міста Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 будучи раніше неодноразово судимим, востаннє 27.02.2023 за вироком Шевченківського районного суду м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу 17 000 грн., та 11.12.2023 Галицьким районним судом міста Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, та повторно вчинив умисне кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 09 червня 2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин., перебуваючи біля магазину «Рукавичка», що за адресою: м. Львів, вул. Гетьмана Мазепи, 20, знайшов банківську карту AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 із банківським рахунком НОМЕР_2 , що видана на ім`я ОСОБА_5 , яка за функціональним призначенням, як засіб доступу до банківських рахунків є різновидом офіційного документу (що випливає із Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, Законів України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2001, «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 року), не вчинив жодних дій щодо її повернення власнику, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою наживи, реалізуючи свій протиправний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, привласнив вказану банківську карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 із банківським рахунком НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , з метою подальшого незаконного використання такої карти шляхом зняття грошових коштів, належних потерпілому ОСОБА_5 , чим незаконно заволодів нею.

В подальшому, ОСОБА_4 09.06.2023 о 18:58 год., маючи при собі викрадену банківську картку банку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 із банківським рахунком НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , на якій зберігались кошти потерпілого, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, прибув до терміналу банкомату за адресою: АДРЕСА_2 , та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом введення коду у банкоматі таємно, повторно викрав з банківської карти готівкові кошти в сумі 20 000 гривень, та здійснив переказ коштів на іншу карту в сумі 875гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а знятими коштами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 шкоду на загальну суму 20 875,00 гривень.

Продовжуючи свої злочинні дії спрямовані на заволодіння чужим майном ОСОБА_4 , 10 червня 2023 року о 05:00 год., маючи при собі викрадену банківську картку банку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 із банківським рахунком НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , на якій зберігались кошти потерпілого, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, прибув до терміналу банкомату за адресою: АДРЕСА_3 , та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом введення коду у банкоматі таємно, повторно викрав з банківської карти грошові кошти в загальній сумі 14 000 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушенні, а знятими коштами розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на заволодіння чужим майном, ОСОБА_4 10.06.2023 о 05:52 год., маючи при собі викрадену банківську картку банку AT КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 із банківським рахунком НОМЕР_2 , видану на ім`я ОСОБА_5 , на якій зберігались кошти потерпілого, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, прибув до терміналу банкомату за адресою: АДРЕСА_3 , та переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом введення коду у банкоматі, здійснив поповнення мобільного телефону номер: НОМЕР_3 на загальну суму 504 гривні, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 шкоду на вказану суму.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 30.09.2023 року о 14:34 год., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з лавки, біля під`їзду №5, викрав мобільний телефон марки «Хіаоті Redmi Note 11» ІМЕН : НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з номером телефону НОМЕР_6 , власником якого являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим товаром розпорядився на власний розсуд, чим' спричинив ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 7999,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, підтвердив вказані в обвинувальному актів обставини, дав пояснення аналогічні поясненням в ході досудового слідства. Розкаявся у скоєному, просить його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в судове засідання не з`явились, скерували на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, будь-яких претензій до ОСОБА_4 не мають, просили обвинуваченого ОСОБА_4 суворо не карати.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченого.

Оцінюючи показання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів повністю і об`єктивно доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.1 ст.357 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід вірно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України, оскільки своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку),повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2004р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п.3 вищезазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 міру покарання, у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше судимий, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого, обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено та приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції частин статтей, за якими кваліфіковано злочини у виді обмеження та позбавлення волі, оскільки таке покарання є достатнім, справедливим і необхідним для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Згідно вимог ст.70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2023року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі.

Речові докази по справі відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.10.2023, а саме: оптичний компакт диск «ALERUS» CD-R, 700mb/80min, на якому містяться відеозаписи із приміщення розташованих на будинку (під`їзд №5): що за адресою: АДРЕСА_4 , слід залишити при матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обраний відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2023 у вигляду цілодобового домашнього арешту втратив чинність.

Цивільний позов не заявлено.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Згідно вимог ст.70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання невідбутого покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2023року та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 27 лютого 2023року у виді штрафу у розмірі 17 000,00гривень виконувати окремо.

Речові докази по справі відповідно до постанови слідчого СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 від 02.10.2023, а саме: оптичний компакт диск «ALERUS» CD-R, 700mb/80min на якому містяться відеозаписи із приміщення розташованих на будинку (під`їзд №5): що за адресою: АДРЕСА_4 , - залишити при матеріалах судового провадження.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні обраний відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 08.12.2023 у вигляду цілодобового домашнього арешту втратив чинність.

В строк відбуття покарання ОСОБА_4 зарахувати, відповідно до вироку Галицького районного суду м.Львова від 11.12.2023 року, з часу фактичного затримання останнього з 30 січня 2024 року.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги встановленого ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1