Справа № 606/1791/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Теребовлянського районного суду Тернопільської області кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000010 від 01 червня 2023 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тульчин Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, який має повну середню освіту, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має матір інваліда 2 групи, не працює, раніше не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України -

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2020 року громадянина України ОСОБА_5 призвано для проходження строкової військової служби.

15 вересня 2021 року солдата ОСОБА_5 , який прибув з військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 та призначено на посаду водія-електрика майстерні ремонтних засобів ракетно-артилерійського озброєння ремонтного взводу артилерійського озброєння ремонтної роти даної військової частини.

27 березня 2022 року солдата ОСОБА_5 увільнено від займаної посади та призначено на посаду навідника третього відділення охорони другого взводу охорони п`ятої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .

Надалі, 01 червня 2022 року солдата ОСОБА_5 увільнено від займаної посади та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника другого відділення охорони другого взводу охорони п`ятої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та кожен повинен додержуватися вимог Конституції України та законів України; ст. ст. 1, 2, 3 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Відповідно зі ст. ст. 1 - 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Згідно зі ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, солдат ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства. Військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності військовій присязі.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно із ст.ст. 308, 310 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України черговий батальйону (підрозділів забезпечення військової частини) призначається із сержантів і підпорядковується черговому частини та його помічникові.

Черговий батальйону (підрозділів забезпечення військової частини) виконує обов`язки відповідно до обов`язків чергового роти.

Черговий роти є начальником для усіх військовослужбовців роти рівного з ним чи нижчого військового звання.

Відповідно до п. 2.4 Інструкції зі зберігання і користування засобами стільникового зв`язку та іншими електронними засобами у військовій частині НОМЕР_2 , затвердженої наказом командира військової частини НОМЕР_2 №256 від 24 квітня 2023 року, для військовослужбовців строкової служби користування засобами стільникового зв`язку на території військового містечка забороняється.

Дозволяється використання засобів стільникового зв`язку без функції запису фото-, відео- та аудіо інформації, визначення геолокації та функції підключення до мережі Інтернет особовим складом строкової служби у визначений розпорядком дня час для особистих потреб військовослужбовців.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» було введено воєнний стан на всій території України, який триває до теперішнього часу.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 у порушення вимог вищевказаного законодавства, став на шлях вчинення злочину (кримінального правопорушення) проти встановленого порядку несення військової служби, за наступних обставин.

30 квітня 2023 року старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира третього відділення охорони першого взводу охорони п`ятої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 .

30 травня 2023 року старший сержант ОСОБА_4 був призначений черговим військового містечка №1,2 від батальйону охорони у добовому наряді на 31 травня 2023 року.

Статтею 29 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців.

Відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїми військовими званнями начальниками, зокрема є, військовослужбовці сержантського і старшинського складу - для військовослужбовців рядового складу однієї з ними військової частини.

За таких обставин, старший сержант ОСОБА_4 станом на 31 травня 2023 року за своїм службовим становищем і військовим званням являвся начальником для солдата ОСОБА_5

31 травня 2023 року близько 14 год. 00 хв. солдат ОСОБА_5 , який напередодні самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , у супроводі двох військовослужбовців прибув до місця несення військової служби- території військового містечка №1,2 військової частини НОМЕР_2 .

Тоді ж, перебуваючи у кімнаті № НОМЕР_3 казарми військового містечка №1,2 військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_4 віддав солдату ОСОБА_5 наказ надати особисті речі для огляду з метою перевірити наявність заборонених речовин та предметів, у тому числі засобів стільникового зв`язку. Солдат ОСОБА_5 , висловлюючи своє невдоволення та заперечення, вибіг з кімнати №16 та почав бігати по коридору.

Надалі, солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що командир третього відділення охорони першого взводу охорони п`ятої роти охорони батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 старший сержант ОСОБА_4 являється за своїм службовим становищем і військовим званням начальником та виконує обов`язки з військової служби щодо підтримання військової дисципліни, внутрішнього порядку на території військового містечка №1,2 військової частини НОМЕР_2 , 31 травня 2023 року близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у коридорі на другому поверсі поблизу кімнат № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 казарми військового містечка № НОМЕР_6 військової частини НОМЕР_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, відносини підлеглості та військову дисципліну, тримаючи армійський табурет руками за ніжки, наніс ним старшому сержанту ОСОБА_4 декілька ударів (близько трьох) по руках, після чого неправомірні дії солдата ОСОБА_5 були припинені військовослужбовцями військової частини НОМЕР_2 .

Унаслідок нанесення солдатом ОСОБА_5 вказаних ударів, старшому сержанту ОСОБА_4 спричинено тілесне ушкодження у вигляді ссадна на лівому передпліччі, яке за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив заподіяння тілесних ушкоджень щодо начальника у зв`язку із виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 405 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Вказав, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за обставин, зазначених у обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих під час досудового розслідування, при цьому показав, що щиро розкаюється у вчиненому кримінальному правопорушенні, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив суворо не карати.

Потерпілий у судовому засіданні зазначив, що з обвинуваченим примирився, просив його суворо не карати, не ув`язнювати, претензій до нього не має.

Враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорює фактичні обставини справи, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, відсутності будь яких сумнівів добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, які не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши їм наслідки ч.3 ст. 349 КПК України та з їх згоди, суд обмежився дослідженням доказів по справі лише допитом обвинуваченого, потерпілого по мірі покарання, та дослідженням характеризуючих даних щодо останнього і визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке ним не оспорюєються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд кваліфікує діяння ОСОБА_5 за ч.4 ст.405 КК України, як заподіяння тілесних ушкоджень щодо начальника у зв`язку із виконанням ним обов`язків з військової служби, в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, згідно з вимогами ст.50,65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст.12КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, відповідно до довідки № 03-7/2558 від 21.07.2023 року Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в 2-му психіатричному відділенні у КНП «ТОКПЛ» ТОР з 31.03.2023 року 07.04.2023 року, звільнений з військової служби у запас за сімейними обставинами має на утриманні матір ІІ групи інвалідності, виключений із списків особового складу і направлений для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_7 від 25.10.2023 року № 272.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 805 від 12.2.2023 року ОСОБА_5 виявляє ознаки розладів психіки та поведінки внаслідок вживання декількох препаратів та інших псих активних речовин, здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, обвинуваченому ОСОБА_5 є щире каяття, молодий вік, активне сприяння розкриттю злочину, має на утриманні маму ОСОБА_7 інваліда 2 групи.

Відповідно до ст.67КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 відсутні.

З урахуванням вищевикладеного, конкретних обставин скоєння злочину, особи обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч.4 ст.405 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Захисник ОСОБА_6 просив призначити покарання більш м`яке враховуючи всі обставини справи.

Відповідно до редакції ст.69,75 КК України на час скоєння ОСОБА_5 кримінального правопорушення данні статті не можуть бути застосовані до обвинуваченого ОСОБА_5 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.349, 370,373,374,376,394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строк на 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня затримання та направлення до місць позбавлення волі для відбуття покарання.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1