Справа № 535/93/14-к
Провадження № 1-в/535/35/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Георгієвськ, Ставропольського краю Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , вірменина, громадянина Російської Федерації, маючого середню освіту, раніше судимого 19.02.2014 року Котелевським районним судом за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік,

УСТАНОВИВ:

Інспектор Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_6 звернулася до суду із клопотанням про вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, посилаючись на те, що на виконанні Полтавського районного сектору N?4 (колишнього Котелевського районного сектору) філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області перебуває вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 19.02.2014 р. стосовно громадянина та жителя Російської Федерації ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вирок набрав чинності 15.05.2014 року. На виконання вирок прийнято 23.06.2014 року. 14.07.2014 року, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_7 після проведення першопочаткових розшукових заходів, направлено подання для проведення подальших розшукових дій до ОВС Котелевського району. 21 липня 2014 року з Котелевського РВ УМВС надійшло повідомлення про те, що працівником міліції вдалося становити телефонний зв`язок із засудженним під час якого він пояснив, що місце проживання не змінював і є постійним жителем російської федерації АДРЕСА_1 , також повідомляв про намір прибути для постановки на облік.

Працівниками інспекції декілька раз встановлювався телефонний зв`язок із засудженим, під час якого він пояснив, що не має наміру ухилятися від виконання вироку немає, але не може приїхати в Україну оскільки боїться воєнних дій, що ведуться на сході країни.

Іспитовий строк, встановлений вироком суду засудженому ОСОБА_7 закінчився 18.02.2015 р.

19 лютого 2015 року було направлено клопотання до Котелевського районного суду про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 по закінченню іспитового строку (а.с.52).

Ухвалою Котелевського районного суду від 02.03.2015 року у задоволенні клопотання було відмовлено. (а.с.54-57). У мотивувальній частині судом зазначено про те, що засуджений порушив покладені на нього судом обов?язки, а саме: не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції не з?являвся.

20 липня 2015 року, у зв?язку із відмовою у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вимог п. 6 Розділу IV спільного Наказу ДДУПВП та МВС України від 19.12.2003 року №270/1560 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», було направлено подання стосовно ОСОБА_7 до органу внутрішніх справ для подальшого розшуку засудженого та до Котелевського районного суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання (а.с. 67-69).

Ухвалою Котелевського районного суду від 31.07.2015 року у задоволенні подання було відмовлено (а.с.79-80). З Котелевського РВ УМВС у Полтавській області надійшло повідомлення про відсутність підстав для оголошення засудженого ОСОБА_7 у розшук.(а.с. 71-72)

Згідно п.3 ч.1 ст.80 КК України, особа, яка була засуджена за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк не більше п?яти років, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 5 років.

На підставі вказаної статті до Котелевського районного суду 15.05.2019 року було направлено подання про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (а.с. 136-137).

Ухвалою Котелевського районного суду від 24.05.2019 року у задоволенні подання було відмовлено на підставі ч.3.ст.80 Кримінального кодексу України, де зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. (а.с. 138-140). У мотивувальній частині судом зазначено про те, що засуджений порушив покладені на нього вудом обов?язки, а саме: не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції не з?являвся.

Відповідно до змісту вимог п.3.ч.1 ст.80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п?ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п?яти років за тяжкий злочин.

15.05.2024 року дійшов до завершення подвоєний термін строків давності щодо засудженого ОСОБА_7 . Особа має право на звільнення від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк п?ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, її а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п?яти років за тяжкий злочин.

У період іспитового строку та по даний час фактів вчинення засудженим ОСОБА_7 нових злочинів та правопорушень на території України не зафіксовано.

Тобто відповідно до вимог УІАП ГУНП у Полтавській області у період іспитового строку та по даний час на території України нових злочинів не вчинив, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності відсутні. Будь-які характеризуючі дані, які б свідчили про небажання стати на шлях виправлення у матеріалах особової справи відсутні. Згідно відомостей з місця проживання із Незлобненської сільської ради, Георгіївського району, Ставропольського краю, які були в матеріалах кримінального провадження особа характеризувався добре. Попередження за ухилення від умов відбування іспитового строку засудженому не виносилися.

У судовому засіданні представник пробації ОСОБА_4 підтримала подання та просила його задовольнити з підстав викладених у ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності, мотивуючи це тим, що вирок суду не виконувався, засуджений від від відбуття покарання ухилявся, перебіг строку давності зупинявся у зв`язку з його ухиленням, та просив повернути подання до органів пробації і продовжити здійснення дій направлених на виконання вироку.

Засуджений ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, судом вживались заходи щодо повідомлення засудженого про дату та час судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вивчивши подання, вислухавши думку учасників, суд дійшов до висновку, що подання підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Встановлено, що вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 19.02.2014 року ОСОБА_7 було засуджено за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі та звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік. Вирок набрав законної сили 15.05.2014 року. На виконання Полтавського районного сектору N?4 (колишнього Котелевського районного сектору) філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області вирок прийнято 23.06.2014 року.

14.07.2014 року, з метою встановлення місця перебування ОСОБА_7 після проведення першопочаткових розшукових заходів, направлено подання для проведення подальших розшукових дій до ОВС Котелевського району.

21 липня 2014 року з Котелевського РВ УМВС надійшло повідомлення про те, що працівником міліції вдалося становити телефонний зв`язок із засудженним під час якого він пояснив, що місце проживання не змінював і є постійним жителем російської федерації АДРЕСА_1 , також повідомляв про намір прибути для постановки на облік.

Іспитовий строк, встановлений вироком суду засудженому ОСОБА_7 закінчився 18.02.2015 р.

19 лютого 2015 року було направлено клопотання до Котелевського районного суду про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 по закінченню іспитового строку (а.с.52).

Ухвалою Котелевського районного суду від 02.03.2015 року у задоволенні клопотання було відмовлено. (а.с.54-57). У мотивувальній частині судом зазначено про те, що засуджений порушив покладені на нього судом обов?язки, а саме: не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції не з?являвся.

20 липня 2015 року, у зв?язку із відмовою у задоволенні клопотання про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до вимог п. 6 Розділу IV спільного Наказу ДДУПВП та МВС України від 19.12.2003 року №270/1560 «Про затвердження Інструкції про порядок виконання покарань, не пов?язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», було направлено подання стосовно ОСОБА_7 до органу внутрішніх справ для подальшого розшуку засудженого та до Котелевського районного суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання (а.с. 67-69).

Ухвалою Котелевського районного суду від 31.07.2015 року у задоволенні подання було відмовлено (а.с.79-80). З Котелевського РВ УМВС у Полтавській області надійшло повідомлення про відсутність підстав для оголошення засудженого ОСОБА_7 у розшук.(а.с. 71-72).

Згідно п.3 ч.1 ст.80 КК України, особа, яка була засуджена за тяжкий злочин до позбавлення волі на строк не більше п?яти років, звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 5 років.

На підставі вказаної статті до Котелевського районного суду 15.05.2019 року було направлено подання про звільнення від відбування покарання у зв?язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (а.с. 136-137).

Ухвалою Котелевського районного суду від 24.05.2019 року у задоволенні подання було відмовлено на підставі ч.3.ст.80 Кримінального кодексу України, де зазначено, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з?явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. (а.с. 138-140). У мотивувальній частині судом зазначено про те, що засуджений порушив покладені на нього вудом обов?язки, а саме: не повідомив кримінально-виконавчу інспекцію про намір виїхати на постійне місце проживання за межі України, на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції не з?являвся.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК Українизакінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Відповідно до змісту вимог п.3.ч.1 ст.80 Кримінального кодексу України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: п?ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п?яти років за тяжкий злочин

Відповідно до ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 13 частини першої цієї статті, подвоюються.

Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин.

Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання. Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання. За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Оскільки в матеріалах, наданих суду, відсутні дані про ухилення ОСОБА_7 від відбування покарання, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався. Наявність лише факту невиконання засудженим покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.

Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України №5-324кс15 від 24.12.2015 року.У справі "Грабчук проти України" Європейський Суд зазначає, що "презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону". Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою. Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання. Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, навіть подвійні строки давності закінчились, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 80 КК України, ст.152 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання Полтавського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно засудженого ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Котелевського районного суду Полтавської області від 19.02.2014 року за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування призначеного покарання на підставі ст. ст.75,76 КК України з іспитовим строком 1 рік, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Котелевський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія ухвали надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.06.2024 року.

Суддя: ОСОБА_1