КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.02.2024 задоволено частково скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу із подальшими доповненнями від 26.02.2024, в яких просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги.

Апелянт зазначав, що з огляду на те, що ОСОБА_8 на даний час є депутатом Кропивницької міської ради, на виконання доручень заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 , ним (прокурором ОСОБА_5 ), як прокурором у провадженні було здійснено письмове повідомлення про підозру та письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8

____________________________________________________________________________________Справа № 757/4120/24 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/1894/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

За таких підстав, а також ураховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 (справа № 536/2475/14-к), де вказано, що Генеральний прокурор або його заступник можуть доручити вручення прийнятого (складеного) та підписаного ними повідомлення про підозру уповноваженому прокурору, який здійснює процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні, посилання слідчого судді на необхідність вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри прокурором, який його склав, є безпідставними.

На переконання прокурора, твердження слідчого судді про відсутність повноважень у заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 на здійснення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 з огляду на його статус військовослужбовця, також є безпідставними.

Зокрема, згідно вимог ст. 216 КПК України, зважаючи на те, що кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_8 віднесено до підслідності слідчих Національної поліції України, і підстави для визначення іншого органу досудового розслідування відсутні, то саме заступник Генерального прокурора ОСОБА_9 , з урахуванням положень наказу Генерального прокурора № 22 від 26.01.2023 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Офісу Генерального прокурора», уповноважений з огляду на його дискреційні повноваження як заступника Генерального прокурора, відповідно до вимог ст. 481 КПК України здійснювати повідомлення про підозру депутату Кропивницької міської ради ОСОБА_8 .

Також прокурор не погоджувався із висновком слідчого судді про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри, та зазначав, що посилання в ухвалі на відсутність відомостей про те, в чому полягала погроза насильства над потерпілим чи його близькими родичами, спростовується самим текстом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024.

Крім того, прокурор зазначав, що слідчий суддя не врахував вимоги п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України про те, що оскарження повідомлення про підозру можливе виключно після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, та розглянув питання про скасування такої підозри через 9 днів після повідомлення про підозру.

У ході апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 надійшло клопотання про залишення без розгляду апеляційної скарги прокурора, з посиланням на неможливість подальшого апеляційного розгляду апеляційної скарги з тих підстав, що 01.02.2024 досудове розслідування кримінального провадження було завершено, та 02.02.2024 стороною захисту виконано вимоги ст. 290 КПК України, а тому, на думку захисника, строки досудового розслідування кримінального провадження № 0000965 станом на день апеляційного розгляду закінчились.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу із доповненнями, думку ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_6 , які приймали участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, а також захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши надані органом досудового розслідування на запит суду матеріали кримінального провадження № 0000965 від 12.06.2023 у 6 томах, перевіривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора з доповненнями не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Колегія суддів звертає увагу, що ухвала слідчого судді переглядається в апеляційному порядку виходячи з тих обставин, які існували станом на день її постановлення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали від 01.02.2024 досудове розслідування кримінального провадження № 0000965 тривало та матеріали справи не містили відомостей про його закінчення у розумінні Параграфу 1 Глави 24 КПК України, а відтак доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про неможливість розгляду апеляційної скарги прокурора та необхідність залишення її без розгляду з підстав закінчення строку досудового розслідування кримінального провадження, не грунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000965 від 12.06.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Згідно даних досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження № 0000965 від 12.06.2023, зокрема даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 12.06.2023 до реєстру внесено відомості під № 0000965 за фактом здійснення мешканцями Кіровоградської області в умовах воєнного стану вимагання у потерпілого грошових коштів в особливо великих розмірах, як погашення суми неіснуючого боргу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України (том 1, а.с. 1).

Відповідно до даних протоколу затримання від 07.08.2023, цього ж дня о 15 год. 03 хв. ОСОБА_8 затримано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (том 5, а.с. 22-27).

08.08.2023 о 14 год. 00 хв. прокурором відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру ОСОБА_8 , складене та підписане заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 від 08.08.2023, про підозру у вимаганні, а саме у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 189 КК України (том 5, а.с. 39-45).

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 від 23.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000965 від 12.06.2023 перекваліфіковано кримінальне правопорушення з ч. 4 ст. 189 КК України на ч. 2 ст. 355 КК України (том 1, а.с. 8-13).

Згідно даних витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 12.06.2023, сформованого 23.01.2024, до реєстру внесено відомості під № 0000965 про те, що з квітня 2021 року до серпня 2023 року в м. Кропивницький ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , з погрозами застосування насильства, примушували ОСОБА_13 до виконання цивільно-правових зобов`язань - повернення боргу, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 355 КК України (том 1, а.с. 7).

23.01.2024 об 11 год. 03 хв.прокурором відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 вручено повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 , складене та підписане заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 від 23.01.2024, про підозру у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто у вимозі виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 355 КК України (том 5, а.с. 55-62).

24.01.2024 захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва зі скаргою в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій просив скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, у кримінальному провадженні № 0000965, та зобов`язати уповноважену особу виключити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01.02.2024 задоволено частково скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 та скасовано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 року ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

У задоволенні решти вимог скарги відмовлено.

Постановляючи ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що повідомлення про зміну повідомленої підозри вручене без дотримання передбаченого законом порядку вручення повідомлення про підозру, а також з підстав необгрунтованості повідомлення про зміну повідомленої підозри.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам ст. 277 КПК України.

За ч. 4 ст. 22 КПК України, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із прокурором.

Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПКУкраїни, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК України).

Водночас у ч. 1 ст. 276 КПК зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 є депутатом Кропивницької міської ради.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 480 КПК України, депутат місцевої ради належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України, письмове повідомлення про підозру депутату місцевої ради здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 481 КПК України, Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276 - 278, 480, 481 КПК дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.

Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.

При цьому статус підозрюваної особи у спеціального суб`єкта, визначеного пунктом 3 частини першої статті 481 КПК, наступає з моменту вручення йому повідомлення про підозру уповноваженою особою. Про правильність цього підходу свідчить практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у пункті 46 рішення від 27 лютого 1980 року № 6903/75 у справі «Девеер проти Бельгії» (Deweer V. Belgium) зазначається, що «для цілей частини першої статті 6 Конвенції «звинувачення» (charge) може бути визначене як офіційне повідомлення, надане індивіду компетентним суб`єктом про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення».

Здійснення повідомлення про підозру всупереч вимогам статей 480, 481 КПК неповноважним на те суб`єктом, є недотриманням належної правової процедури, порушенням форми і викривленням змісту кримінального провадження як однієї з вагомих гарантій його законності.

Як убачаєтьсяіз матеріалів кримінального провадження, письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 355 КК України складено і підписано заступником Генерального прокурора ОСОБА_9 , а вручене прокурором відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 .

У матеріалах кримінального провадження міститься письмове доручення заступника Генерального прокурора ОСОБА_9 для прокурора відділу офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на вручення письмового повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 355 КК України (том 5, а.с. 54).

Разом з тим, вказане доручення не містить усіх реквізитів, зазначення яких передбачене на долученому документів, зокрема не містить номеру та дати його складення.

Крім того, як встановив слідчий суддя в ході розгляду скарги, відповідно до військового квитка № НОМЕР_1 16.05.2022 року на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 р. ОСОБА_8 призваний у Збройні Сили України по мобілізації до в/ч НОМЕР_2 та в подальшому переведений до в/ч НОМЕР_3 на посаду головного сержанта взводу спеціальних робіт ремонтної роти. Таким чином, на час вчинення інкримінованих ОСОБА_8 дій, останній був військовослужбовцем.

Відповідно до підпункту 3) пункту 7 Наказу Генерального прокурора від 30.09.2021 р. № 309 «Про організацію діяльності прокурорів у кримінальному провадженні» (із змінами, внесеними згідно із наказом від 17.12.2021 №397, від 11.07.2022 №125, від 12.04.2023 № 107, від 18.05.2023 №131, від 29.08.2023 №242, від 05.12.2023 №323): з урахуванням спеціалізації, визначеної наказами Генерального прокурора, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування забезпечувати: слідчими та дізнавачами органів досудового розслідування (крім детективів Національного антикорупційного бюро України) кримінальних правопорушень: проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення); вчинених військовослужбовцями; військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів, добровольцями добровольчих формувань територіальної громади; а також: під час виконання службових обов`язків працівниками військових частин, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Міністерства оборони України, Збройних Сил України, інших військових формувань, оборонно-промислового комплексу України та органів державної влади, які комплектуються військовослужбовцями; вчинених на території розташування військових частин, установ, організацій Міністерства оборони України, Збройних Сил України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Національної гвардії України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, Державного космічного агентства України та підприємств оборонно-промислового комплексу України; у сфері службової діяльності та проти власності, об`єктом посягання яких є військове майно та (або) кошти для потреб оборони, у тому числі для військових адміністрацій з питань здійснення заходів правового режиму воєнного стану; інших кримінальних правопорушень у порядку, визначеному КПК України, у тому числі якщо хоча б один із співучасників кримінального правопорушення є вищезазначеним суб`єктом або хоча б одне правопорушення у кримінальному провадженні відповідає вищевказаним критеріям, - керівникам та підпорядкованим їм прокурорам Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони (на правах Департаменту) Офісу Генерального прокурора, спеціалізованих прокуратур у сфері оборони на правах обласних та окружних.

Як вірно зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, згідно даних Наказу Генерального прокурора від 26.01.2023 № 22 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Офісу Генерального прокурора», питання організації за станом роботи Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони покладено на заступника Генерального прокурора ОСОБА_14 .

У той же час, зазначеним вище наказом на ОСОБА_9 розподілено обов`язки з питань організації за станом роботи: Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю; Департаменту представництва інтересів держави в суді; управління підтримання публічного обвинувачення в суді.

За таких обставин у їх сукупності, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про недотримання передбаченої КПК процедури складення та вручення повідомлення ОСОБА_8 про зміну раніше повідомленої підозри від 23.01.2024 у кримінальному провадженні № 0000965, зокрема у частині вимог щодо суб`єкта складення та вручення такого повідомлення.

Крім того, колегією суддів погоджується з висновком слідчого судді про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 зміненої підозри, з огляду на наступне.

Увідповідності до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини.

З точки зору практики Європейського суду з прав людини, обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

При цьому, факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Повідомлення про підозру - один з найважливіших етапів стадії досудового розслідування, що становить систему процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора, спрямованих на формування законної й обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваним, можливості захищатись усіма дозволеними законом засобами і способами.

Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Викладена у письмовому повідомленні підозра є підґрунтям для виникнення системи кримінально-процесуальних відносин та реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні, і у такий спосіб з`являються можливості для підозрюваного впливати на наступне формулювання обвинувачення.

Сформульована підозра встановлює межі, в рамках яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Відповідно до ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається із повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024, дії ОСОБА_8 кваліфіковано органом досудового розслідування якпримушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто вимогу виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна за відсутності ознак вимагання, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 355 КК України.

За змістом вищевказаного повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри міститься вказівка про те, що після часткового погашення ОСОБА_13 боргу шляхом продажу нерухомого майна ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_12 з погрозою застосування насильства та із застосуванням фізичного насильства продовжили примушувати ОСОБА_13 до виконання цивільно-правових зобов`язань.

У подальшому, при викладі фактичних обставин щодо епізодів дій, які мали місце 05.06.2023, 26.06.2023, 11.07.2023 та 20.07.2023, у повідомленні про підозру викладено обставини щодо застосування ОСОБА_8 насильства стосовно потерпілого.

Разом з тим, при формулюванні правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , відсутня вказівка на наявність такої кваліфікуючої ознаки, як застосування насильства, та дії ОСОБА_8 кваліфіковано як вимогу виконати договір, угоду чи інше цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілим або його близькими родичами, пошкодження чи знищення їх майна.

Встановлені обставини свідчать про те, що виклад фактичних обставин кримінального правопорушення і формулювання підозри не узгоджуються із правовою кваліфікацією дій ОСОБА_8 .

Крім того, посилаючись за змістом підозри на висловлення ОСОБА_8 07.04.2021, 07.09.2021, 12.06.2023, 21.06.2023 та 07.08.2023 погроз насильства щодо ОСОБА_13 , органом досудового розслідування не викладено, у чому полягали такі погрози, про що обгрунтовано зазначив слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі.

При цьому, доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що вказаний висновок слідчого судді спростовується текстом повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024, є безпідставним, оскільки зміст такого повідомлення містить детальний виклад дій ОСОБА_8 щодо застосування насильства стосовно потерпілого, яке не кваліфіковано ОСОБА_8 , однак не містить викладу конкретних відомостей щодо того, в чому полягає погроза насильства над потерпілим або його близькими родичами.

Крім того, колегією суддів встановлено, що повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024, у порушення п. 6 ст. 277 КПК України, не містить викладу фактичних обставин пошкодження чи знищення майна потерпілого при вчиненні примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, хоча такі дії кваліфіковано ОСОБА_8 .

За таких обставин у їх сукупності, на переконання колегії суддів, слідчий суддя в оскаржуваній ухвалі, не вдаючись до дослідження доказів з точки зору їх належності та допустимості, та надання оцінки правильності кваліфікації дій, наявності події чи складу кримінального правопорушення у діях особи, дійшов вірного висновку про неконкретизованість зміненої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, та невідповідність повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024 вимогам п.п. 5, 6 ст. 277 КПК України.

Ураховуючи встановлені обставини, а також недотримання вимог ст. 278, 480, 481 КПК України при здійсненні повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про наявність підстав для скасування повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_8 від 23.01.2024.

Доводи прокурора в апеляційній скарзі про те, що оскарження повідомлення про підозру можливе виключно після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у той час як слідчий суддя розглянув питання про скасування такої підозри через 9 днів після повідомлення про підозру, колегія суддів вважає такими, що не є підставою для відмови у задоволені скарги у даному випадку.

Так, у межах кримінального провадження № 0000965 ОСОБА_8 вперше повідомлено про підозру 08.08.2023, та саме 08.08.2023 він набув статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні. А відтак, на переконання колегії суддів, положення п. 10 ч. 3 ст. 303 КПК України щодо можливості звернення зі скаргою після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру, не застосовуються під час оскарження повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри.

Інші викладені у апеляційній скарзі прокурора доводи не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 01 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3