Ухвала

Іменем України

04 березня 2024 року

м. Київ

справа № 398/5394/23

провадження № 51-1201 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року,

встановив:

За ухвалою слідчого судді Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про визнання затримання незаконним.

Адвокат ОСОБА_4 , не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, звернувся із апеляційною скаргою.

Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 13 лютого 2024 року відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Олександрівського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 січня 2024 року.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга адвоката ОСОБА_4 в якій він порушує питання про скасування ухвали Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Крім того, разом із касаційною скаргою адвокат подав клопотання про передачу провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї документи, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Пункт 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства «забезпечення права на апеляційний перегляд справи». Це означає, що Конституція України забезпечує можливість апеляційного перегляду саме справи, що реалізується шляхом оскарження судових рішень, якими завершено розгляд справи (кримінального провадження) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Статтею 310 КПК України визначено, що оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Водночас згідно із ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції та створення умов для ефективного використання ресурсів судової влади.

Як убачається з оскаржуваної ухвали апеляційного суду, адвокат ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката, поданої у порядку ст. 206 КПК України про визнання затримання незаконним, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК України.

Разом з тим, відмовляючи у відкритті провадження, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках. Вказаний механізм не включає процедур оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронних органів, пов`язаних із затриманням особи в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, post factum, оскільки відповідні заперечення особа може висловити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу та/або під час підготовчого судового засідання й судового розгляду кримінального провадження по суті.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27 травня 2019 року по справі № 766/22242/17.

Тому апеляційний суд, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення слідчого судді, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 КПК України, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції, відмовивши у відкритті апеляційного провадження на вказану ухвалу слідчого судді, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги адвоката ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Згідно із ч. 5 ст. 434-1 КПК України суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку, має право передати таке кримінальне провадження на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему. Отже, за відсутністю підстав для відкриття касаційного провадження таке питання не вирішується.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 13 лютого 2024 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3