Справа № 603/130/24
Провадження № 1-кп/603/33/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2024 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт в кримінальному провадженні №0000356 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2023 року,

про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бичківці Чортківського району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

та провівши судове засідання зазначеного кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

На підставі Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан.

В період дії воєнного стану, 09 листопада 2023 року у ОСОБА_3 під час перебування по місцю проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення саморобного точильного станка із металевим каркасом, що належить ОСОБА_5 та знаходився на території його домогосподарства, що за адресою АДРЕСА_2 , біля входу у підсобне приміщення.

Реалізовуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, таємно, бажаючи заволодіти неналежним йому саморобним точильним станком із металевим каркасом з подальшим продажем, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, ОСОБА_3 , 09 листопада 2023 року близько 19:00 год, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами відкривши хвіртку проник на територію домогосподарства, яке знаходиться у АДРЕСА_2 та взяв саморобний точильний станок із металевим каркасом, який знаходився при вході до підсобного приміщення, вартістю 1000 гривень.

Взявши вищевказаний саморобний точильний станок із металевим каркасом залишив територію домогосподарства ОСОБА_5 та пішов по місцю свого проживання, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатись викраденим майном.

Даною крадіжкою ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Також, 11 листопада 2023 року, під час дії воєнного стану, у ОСОБА_3 , під час перебування по місцю проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , повторно виник злочинний намір, направлений на таємне викрадення асинхронного електродвигуна потужністю 1.2 кВт, який знаходився біля входу у підсобне приміщення домогосподарства ОСОБА_5 , за адресою АДРЕСА_2 , та належить останньому.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи протиправність своїх дій. діючи умисно, повторно, таємно, бажаючи заволодіти неналежним йому асинхронним електродвигуном потужністю 1.2 кВт з подальшим продажом, тобто переслідуючи корисливі мотиви і мету, ОСОБА_3 , 11 листопада 2023 року близько 07:00 год, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони не будуть помічені сторонніми особами, відкривши хвіртку проник на територію домогосподарства. яке знаходиться у АДРЕСА_2 та взяв асинхронний електродвигун потужністю 1,2 кВт, який знаходився при вході до підсобного приміщення, вартістю 1200 гривень.

Взявши вищевказаний асинхронний електродвигун потужністю 1,2 кВт залишив територію домогосподарства ОСОБА_7 та пішов по місцю свого проживання, отримавши при цьому можливість володіти, користуватися та розпоряджатись викраденим майном.

Даною крадіжкою, ОСОБА_3 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1200 гривень.

Отже, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), тобто крадіжка поєднана з проникненням у домогосподарство вчинене в умовах воєнного стану.

29.02.2024 року між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_6 з одного боку та отримавши в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України згоду потерпілого ОСОБА_5 на укладення угоди з однієї сторони, та підозрюваним у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_4 , з іншого боку укладено угоду про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував щодо укладення даної угоди між підозрюваним ОСОБА_3 , та прокурором про визнання винуватості, надавши відповідно до абз. 2 п. 3 ч. 4 ст. 469 КПК України згоду на укладення вказаної угоди.

Згідно даної угоди прокурор ОСОБА_6 , підозрюваний ОСОБА_3 за участі захисника підозрюваного ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні.

Окрім цього, сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_3 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді громадських робіт на строк 220 год.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

У відповідності до ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена в провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, зазначивши, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та просить затвердити вказану угоду і призначити узгоджену міру покарання.

Прокурор у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості при цьому врахувавши добровільне відшкодування ОСОБА_3 шкоди завданої ним потерпілому ОСОБА_5 внаслідок незаконного таємного викрадення чужого майна, яке належить потерпілій особі ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 , просить затвердити угоду про визнання винуватості від 29.02.2024 року і призначити обвинуваченому узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_5 вказав, що будь-яких претензій до ОСОБА_3 не має та просить затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та ОСОБА_3 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

За змістом угоди, яку було надано до суду, вбачається, що вона відповідає вимогам закону, а саме ст. 472 КПК України, оскільки в ній зазначено відомості про сторін укладення угоди, а саме обвинуваченого ОСОБА_3 , формулювання обвинувачення, правова кваліфікація дій ОСОБА_3 також узгоджене покарання за скоєний злочин.

Слід зазначити, що узгоджене сторонами покарання за скоєні злочини у виді громадських робіт відповідає загальним правилам призначення покарань, передбачених кримінальним законом із застосуванням ст. 69 КК України.

Судом також з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, визначені положеннями ст. ст. 473, 474 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Крім того, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , а узгоджене сторонами покарання відповідає положенням кримінального закону.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму ВССУ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (п. 3 ч. 1 ст. 65 КК ). За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення статей 65, 75 КК мають право, використовуючи положення ст. 69 КК, узгоджувати: а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин; в) не визначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених положеннями ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної 29.02.2024 року угоди про визнання винуватості та призначає ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання.

Завдана кримінальним правопорушенням потерпілій особі шкода на суму 2200 грн 00 коп відшкодована в повному обсязі.

В даному провадженні застосовувались заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання (ухвала Бучацького районного суду №595/2183/23 від 17.01.2024 року) строк дії якої закінчився, а тому ухвала припинила свою дію та арешт майна (ухвала Бучацького районного суду №595/2183/23 про арешт майна від 28.11.2023 року).

Цивільний позов до обвинуваченого не пред`являвся.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України, у матеріалах кримінального провадження є процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме:

-судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-23/12692-ТВ від 30.11.2023 року в сумі 956 грн 00 коп.

Керуючись ст.ст. 8, 129 Конституції України, п. 1 ч.3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29.02.2024 року в кримінальному провадженні №0000356, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.11.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 29.02.2024 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 220 (двісті двадцяти) годин громадських робіт.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи, а саме за:

-судову товарознавчу експертизу №СЕ-19/120-23/12692-ТВ від 30.11.2023 року в сумі 956 (дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 00 коп.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України арешт, накладений ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 28.11.2023 року (Справа №595/2183/23) скасувати.

Речові докази:

-саморобний точильний станок із металевим каркасом та асинхронний електродвигун, потужністю 1.2 кіловат, який було скріплено печаткою для пакетів із биркою з підписами понятих та перев`язаною жовтою шовковою ниткою, який було передано на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №2 (м. Бучач) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1