Справа № 621/4004/23
Пр. № 1-кп/621/103/24
ВИРОК

Іменем України

19 лютого 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000380 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у р.п. Бороздинівський Новохоперського району Воронезької області РФ, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

у с т а н о в и в:

13 серпня 2023 в період часу з 8:00 до 12:00 години ОСОБА_4 , проходив поряд із нежитловою будівлею АДРЕСА_2 де у нього виник умисел направлений на викрадення чужого майна.

Реалізуючи вказаний умисел, в той же день та час, ОСОБА_4 , під час вживання спиртних напоїв разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відійшов на деякий час, проходячи повз нежитлову будівлю АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що його дії ніким помічені не будуть, через розбите скло вікна проник до нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно, у період дії воєнного стану на території України введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня №341/2022, від 12 серпня 2022 №573/2022, 07 листопада 2022 №757/2022, від 06 лютого 2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-ІХ, строком на 90 діб)) викрав майно, що належить ОСОБА_8 а саме: п`ять тримачів запобіжників, вартістю 74 грн. 00 к., кожен, загальною вартістю 370 грн. 00 к., мідні фрагменти покриття підлоги, загальною вагою п`ять кг., вартістю 975 грн. 00 к., завододівши яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1345 грн. 00 к.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу визнав себе винуватим у повному обсязі та вказав, що 13.08.2023 в стані алкогольного сп`яніння вирішив вчинити крадіжку виробів із міді з нежитлової будівлі АДРЕСА_2 , куди потрапив через розбите скло та звідки викрав мідні фрагменти покриття підлоги та п`ять тримачів запобіжників. Вказав, що при вчинення ним вказаних дій покриття підлоги будівлі було пошкоджене. У вичненому щиро розкаявся, виявив готовність нести відповідальність передбачену законом.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_9 , його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину, підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Свідок ОСОБА_6 показав, що 13.08.2023 він разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 вживали спиртні напоями, ОСОБА_4 відійшов та через деякий час повернувся із виробами з міді, які в подальшому вони реалізували, а кошти витратили на придбання спиртних напоїв. На запитання де ОСОБА_4 взяв вказану мідь останній відповіді не надав. В подальшому, 16.08.2023 при зустрічі ОСОБА_4 розповів, що викрав мідь з нежитлової будівлі по АДРЕСА_2 , куди вони всі разом пішли з метою оглянути приміщення та почувши сторонні голоси вирішили тікати, залишили будівлю. Будь-яких дій щодо викрадення чи пошкодження майна ними не вчинялось.

Аналогічні показання надав в ході судового розгляду свідок ОСОБА_7 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 та зазначених свідків в цілому узгоджуються між собою та підтверджують фактичні обставини вчинення обвинуваченим крадіжки майна ОСОБА_8 .

Крім того обставини крадіжки підтверджуються:

-даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 16.08.2023 де потерпілий ОСОБА_8 повідомив про вчинення крадіжки металевих виробів із належного йому нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 . (а.с.52-53)

- даними протоколу огляду місця події від 16.08.2023 з фототаблицею, під час якого зафіксована обстановка зовнішнього та внутрішнього приміщення нежитлової будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , зроблено змиви з вікна та ручки електричного щитку ( а. п. 58-59).

З протоколу огляду місця події від 29.08.2023 вбачається, що на відкритій ділянці місцевості поблизу АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 добровільно видав п`ять тримачів запобіжника металевих та пояснив, що придбав вказане майно у осіб на ім`я ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а. п. 60-61).

Зазначене майно, що вилучено під час огляду місця події 29.08.2023, визнано речовими доказами (а.п. )

Розмір матеріальної шкоди - 1345 грн 00 коп., яку ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_8 внаслідок таємного викрадення належного йому майна (тримачів запобіжника із міді у кількості 5 шт. та міді без ізоляції, вагою 5 кг.), підтверджується висновком судово-товарознавчої експертизи №3822/20 від 29.08.2023. Вартість процесуальних витрат на залучення експерта для проведення експертизи склала 280 грн 00 к. ( а. п. 65-70).

В ході слідчого експерименту від 11.10.2023 та дослідженим відеозаписом за участі ОСОБА_4 , останній на місці події показав про обставини, дії щодо вчинення крадіжки майна ОСОБА_8 (а.с. 72-76)

Зазначені докази узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними, а в сукупності та взаємозв`язку - достатніми для ухвалення обвинувального вироку.

Так, потерпілий ОСОБА_8 в ході судового розгляду висунув свою версію розвитку подій щодо крадіжки належного йому майна та зазначив, що у приміщенні було пошкоджено 355 кв. м. підлоги та розбита шафа із лічильником, що вказує на той фат, що крадіжка була вчинена групою осіб, дії яких мали неодноразовий характер, а тому вважав обвинувачення таким, що не відповідає дійсним обставинам.

Згідно до статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Так, в ході судового розгляду підстав для застосування положень частини 2, 3 статті 337 Кримінального процесуального кодексу України, не встановлено, а потерпілому роз`яснено право на звернення із відповідною заявою про вчинення злочину, відповідно до положень статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, яке, як зазначив потерпілий ОСОБА_8 він реалізував.

З огляду на вищевикладене, оцінивши зазначені вище докази, досліджені в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що в межах обвинувачення ОСОБА_4 є винуватим у таємному викраденні чужого майна, поєднаному з проникненням у риміщення, вчиненому в умовах воєнного стану і, його дії суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Під час призначення покарання ОСОБА_4 відповідно до вимог статей 65-67 Кримінального кодексу України, судом враховано:

- ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України є тяжким корисливим злочином;

- обставину, що пом`якшує покарання, якою відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України визнається щире каяття;

- обставину, що обтяжує покарання, якою, відповідно до пункту 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України визнається вчинення злочину у стані алкогольного спяніння;

- особу обвинуваченого, який раніше не судимий; (а.с.11) на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебував; за місцем проживання скарг на його поведінку не надходило; не одружений; не працює і не знаходиться на обліку в службі зайнятості.

Проаналізувавши наведені вище відомості щодо ступеня тяжкості вчиненого злочину, його конкретних обставин, особи обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та врахувавши обставину, що обтяжує покарання, у їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк, що не перевищує 5 років, враховуючи, що вчинене ним кримінальне правопорушення є тяжким злочином, однак обвинувачений щиро розкаявся, враховуючи позицію сторони обвинувачення щодо покарання, суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання та про наявність підстав для прийняття рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням, відповідно до статті 75 Кримінального кодексу України, з покладанням на нього обов`язків, передбачених частиною 1 статті 76 Кримінального кодексу України.

Приймаючи рішення про звільнення від покарання з випробуванням суд, окрім зазначеного, враховує як те чи інше рішення може вплинути на подальшу долю особи, враховуючи обставини вчинення кримінально - протиправних дій, вік та соціальний статус обвинуваченого, психологічне ставлення ОСОБА_4 , до вчиненого та щирий осуд своїх дій.

Відповідно до статей 127-129 Кримінального процесуального кодексу України, під час вирішення цивільного позову про відшкодування шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Потерпілий ОСОБА_8 у позовній заяві просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 212354 грн. 56 к., матеріальної шкоди та 30000 грн. 00 к. моральної шкоди.

На обґрунтування вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди потерпілий зазначив, що вона внаслідок протиправних дій обвинуваченого, викрадення та пошкодження належного йому завдана матеріальна шкода склала 212354 грн. 56 к., а саме, понівечена у приміщенні підлога відновленню не підлягає та потребує повного відновлення, вартість якого становить 195250 грн. 00 к., понівечена шафа вводу електричної енергії також підлягає заміні та коштує 11700 грн. 00 к. Вартість вирізаного алюмінієвого кабелю 4 жили по 25 кв. м., складає 1484 грн. 56 к., мідного кабелю - 3920 грн. 00 к.

Моральна шкода виявилась у душевних стражданнях у зв`язку зі знищенням майна та її розмір ОСОБА_8 визначив у сумі 30 000 грн. 00 к.

Під час судового розгляду потерпілий ОСОБА_8 наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених у ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого визнав частково у розмірі 1345 грн., вказуючи, що не є причетним до пошкодження майна потерпілого, а саме підлоги, шафи вводу електричної енергії і дій щодо пошкодження вказаного майна ним не здійснювалось.

Для відшкодування завданої майнової шкоди необхідно довести неправомірність поведінки особи; вину заподіювача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх зазначених умов є обов`язковою для прийняття рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного із цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Враховуючи, що в ході судового розгляду встановлено неправомірність дії ОСОБА_4 та наявність шкоди, розмір якої підтверджується, зокрема, висновком товарознавчої експертизи №3822/20 від 29.08.2023, є підстави для стягнення з ОСОБА_4 1345 грн. 00 к., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно правової позиції висловленої Верховним Судом України при розгляді справи № 6-183цс14 від 03.12.2014 року, законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Підстав для задоволення позову в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 212354 грн. 56 к., суд не вбачає так як в ході судового розгляду не здобуто доказів пошкодження майна потерпілого, причинного зв`язку між діями ОСОБА_4 відповідними наслідками, зазначеними потерпілим, факту завдання шкоди саме у визначеному розмірі.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі частини 1 статті 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

У відповідності до частини 3 статті 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди суд вважає необхідним задовольнити частково, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок протиправних дій потерпілий зазнав страждань, відтак йому було завдано моральної шкоди.

Визначаючи розмір компенсації за моральну шкоду, суд виходить з характеру, обсягу та глибини заподіяних потерпілому переживань, а також виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на наявні відомості про матеріальне становище обвинуваченого, який не працює, але є працездатним, суд вважає, що моральна шкода підлягає компенсації із обвинуваченого в загальній сумі 5000 грн. 00 к.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_8 підгялають частковому задоволенню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до пункту 5 частини 9 статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до статей 118, 122, 124, 126 Кримінального процесуального кодексу України з обвинуваченого ОСОБА_4 належить стягнути на користь Державного бюджету України процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи №3822/20 від 29.08.2023 від в розмірі 280 грн 00 к.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368-374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на строк 3 (три) роки.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Цивільний позов ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 , 1345 (одну тисячу триста сорок п`ять) грн. 00 к. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 , 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_8 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №3822/20 від 29.08.2023 від в розмірі 280 (двісті вісімдесят) грн 00 к.

Скасувати арешт речових доказів, відповідно до ухвали слідчого судді від 01.09.2023.

- п`ять тримачів запобіжника металевих, що передані на зберігання власнику ОСОБА_8 вважати йому повернутими.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 395 Кримінального процесуального кодексу України, якщо таку скаргу не буде подано.

Копію вироку негайно після його проголошення належить вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий: