БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/380/24
Провадження № 1-кс/730/122/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2024 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борзні в залі суду клопотання слідчого ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізоляторі у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вказане клопотання про тимчасове залишення засудженого в слідчому ізоляторі у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінального провадження.

Клопотання обґрунтоване тим, що до Ніжинської окружної прокуратури надійшло повідомлення з Борзнянського районного суду Чернігівської області про факт виявлення в ході судового розгляду кримінального провадження № 000282 від 05.06.2023 ознак можливого розбещення неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 , її батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відомості за даним фактом Ніжинською окружною прокуратурою внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000016 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Встановлено, що 21.02.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засуджено вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області за ч.ч. 3, 4 ст. 152 КК України до 13 (тринадцяти) років позбавлення волі, на даний час він утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».

У ході досудового розслідування виникла необхідність у проведенні слідчих, процесуальних дій для встановлення причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, з`ясування всіх обставин його вчинення.

У зв`язку з цим слідчий просить засудженого за вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 21.02.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на час розслідування даного кримінального провадження, з можливістю доставлення останнього до ІТТ № 3 ( м. Ніжин), а саме, до Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, для проведення з ним слідчих, процесуальних дій.

У цій справі суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності слідчого.

Перевіривши надані матеріали клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Як встановлено слідчим суддею, слідчий вже звертався до суду з аналогічним клопотанням та аналогічними доводами та ухвалою Борзнянського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2024 року в його задоволенні було відмовлено.

Слідчим суддею було акцентовано увагу слідчого, що відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Пункт 4 ч. 2 ст. 539 КПК України передбачає, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених, в тому числі, пунктом 12 (у разі, якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює).

Вирішення питання, про яке ставить слідчий, виходить за межі компетенції слідчого судді, а тому звернення до слідчого судді з аналогічним клопотання є зловживанням процесуальними правами боку слідчого.

Станом на 08.07.2024 року вирок набув законної сили та звернутий до виконання.

За умов ч. 1 ст. 2 діючого КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Тому, добросовісність при реалізації прав і повноважень - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до учасників кримінального провадження, у зв`язку з чим під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами (правова позиція, викладена у постанові ВС від 18 жовтня 2021 року у справі № 299/3611/19).

Водночас, зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (правова позиція, викладена у постанові ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17). Під зловживанням правом в теорії права класично розуміють дії: 1) переважним мотивом яких є заподіяння шкоди; 2) здійснення яких є абсолютно нераціональним з огляду на відсутність будь-якого законного інтересу у здійсненні права, або ж його здійснення завдає шкоди іншому; 3) право реалізується з ціллю, відмінною від тієї, для якої воно існує.

Заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права (правова позиція, викладена у постанові ВС від 30 травня 2018 року у справі № 676/7346/15-к).

Використання цього інституту також має місце в практиці Конституційного Суду України (КСУ), який вказав, що повторне звернення до тієї самої особи з клопотанням щодо перевірки того самого положення закону України на відповідність тим самим положенням Конституції України свідчить про зловживання правом на подання конституційної скарги (ухвала Першої колегії суддів Першого сенату КСУ від 09.07.2018 № 213-1(І)/2018).

Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (правова позиція, викладена у постанові ВС від 09 квітня 2019 у справі № 306/1602/16-к).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11 зазначила, що Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли, на переконання суду, певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Суд звертає увагу на те, що станом на даний час існує прогалина у КПК України відносно наслідків повторного подання скарги чи клопотання до вирішення судом скарги чи клопотання того самого змісту.

Прогалина в законодавстві - це відсутність нормативно-правової регламентації певної групи суспільних відносин у сфері правового регулювання, окресленій основними принципами права, тобто це відсутність правової норми, яка б регулювала суспільні відносини конкретного виду, що потребують правового регулювання. Усунути прогалину можна за допомогою правотворчого процесу. Проте, швидке усунення прогалин можливе застосуванням аналогії.

Норми КПК України безпосередньо не врегульовують порядок реагування на можливі зловживання процесуальними правами учасниками кримінального провадження. Однак, частиною 6 статті 9 КПК України визначено, що у випадках, коли положення цього кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною 1 статті 7 цього кодексу. Також, згідно із частиною 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство застосовується із урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до положень статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, статті 43 Господарського процесуального кодексу України, статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.

КПК України не передбачено, як має діяти слідчий суддя у разі встановлення дій, що свідчать про наявність ознак зловживаннями процесуальними правами, однак, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 2-591/11, слідчий суддя не може ігнорувати та залишати відповідні зловживання сторони кримінального провадження без належного реагування та за наявності відповідної прогалини в законодавчому регулюванні не позбавлений права застосувати у такому випадку аналогію процесуального права.

Згідно із частинами 2-4 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка регулює діяльність Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), суд не розглядає жодної індивідуальної заяви, поданої згідно зі статтею 34, якщо вона: a) є анонімною; або b) за своєю суттю є ідентичною до заяви, що вже була розглянута Судом чи була подана на розгляд до іншого міжнародного органу розслідування чи врегулювання, і якщо вона не містить нових фактів у справі. Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає: a) що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви; або b) що заявник не зазнав суттєвої шкоди, якщо тільки повага до прав людини, гарантованих Конвенцією і протоколами до неї, не вимагає розгляду заяви по суті, а також за умови, що на цій підставі не може бути відхилена жодна справа, яку національний суд не розглянув належним чином. Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно з цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

Відповідно до частини 3 статті 44 Цивільного процесуального кодексу України, частини 3 статті 43 Господарського процесуального кодексу України, частини 3 статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України якщо подання скарги визнається зловживанням процесуальними правами, суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу.

Відповідно до частини 6 статті 9 Кримінального процесуального кодексу України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Окрім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово, зокрема, у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії», вказував на недопустимість знівелювання принципом верховенства права у випадках, коли поведінка учасників свідчить про зловживання своїм процесуальним правом.

Тому, враховуючи, що подання до суду ідентичного клопотання у межах одного кримінального провадження має ознаки зловживаннями процесуальними правами на звернення до суду, що суперечать завданню кримінального судочинства, слідчий суддя приходить до висновку про підстави для застосування наслідків зловживання процесуальними правами у порядку аналогії процесуального права, залишивши дане клопотання без розгляду.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого ВП № 3 (м. Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про тимчасове залишення засудженого ОСОБА_5 в слідчому ізоляторі у зв`язку з проведенням досудового розслідування кримінального провадження № 0000016 від 27.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, залишити без розгляду.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1