Єдиний унікальний номер 142/376/24
Номер провадження 1-кп/142/69/24
У Х В А Л А

іменем України

(про продовження строку тримання під вартою)

27 червня 2024 року смт. Піщанка

Піщанський районний суд Вінницької області

В складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні

клопотання начальника Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу

у кримінальному провадженні, внесеномудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30 квітня 2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Піщанка Піщанського району Вінницької області, громадянина України, тимчасово проживаючого в АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше судимого: 24 листопада 2010 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 17 березня 2015 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.1 ст.395 КК України до арешту строком на 1 місяць; 10 липня 2015 року Піщанським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавленні волі; 05 жовтня 2020 року Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі; 24 серпня 2023 року звільнений із Вінницької виправної колонії №86 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, --

В С Т А Н О В И В:

18 червня 2024 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня2024 року вказане кримінальне провадження було передано на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 24 червня 2024 року в даному кримінальному провадженні було призначенопідготовче судове засідання.

В підготовчому судовому засіданні від начальника Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 надійшло клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеномудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому просить суд продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів.

Клопотання прокурор мотивував тим, що Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення крадіжок чужого майна та судимість із якого у встановленому законом порядку не знята і не погашена, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, а саме 30.04.2024 року орієнтовно о 07 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебував у будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , разом із ОСОБА_6 та розпивав алкогольні напої. Під час розпивання алкогольних напоїв у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_6 . Цього ж дня, ОСОБА_4 , керуючись корисливим мотивом, з метою наживи та звернення чужого майна на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, введеного на території Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 05.02.2024 № 49/2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024), діючи умисно, шляхом вільного доступу, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись тим, що ОСОБА_6 заснула, таємно викрав належний їй мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А24» та у подальшому викраденим мобільним телефоном розпорядися на власний розсуд. Згідно висновку експерта вартість бувшого у використані мобільного телефону марки «Samsung», моделі «Galaxy А24», з оперативною пам`яттю 6 Гб та внутрішньої пам`яттю 128 Гб, станом на 30.04.2024 року становила 4950,00 гривень. Своїми умисними діями ОСОБА_4 , завдав майнової шкоди потерпілій ОСОБА_6 на загальну суму 4950,00 гривень. Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану. Прокурор зазначає, що наявність обґрунтованого звинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України, підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, які містяться у протоколі затримання ОСОБА_4 , показаннях потерпілої ОСОБА_6 , показаннях свідків ОСОБА_7 „ ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , протоколі обшуку, протоколі огляду предмета-мобільного телефону ОСОБА_6 , речовим доказом.Прокурор вказує, що під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду від 02.05.2024 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, по 28.06.2024 включно. До завершення судового розгляду та ухвалення рішення по суті потрібно провести підготовче судове засідання, судовий розгляд, під час якого допитати потерпілого, свідків, дослідити письмові докази сторони обвинувачення та захисту, допитати обвинуваченого, у разі необхідності провести інші процесуальні дії. Враховуючи той факт, що судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження неможливо буде закінчити до кінця строку перебування під вартою ОСОБА_4 , а також беручи до уваги позицію обвинуваченого щодо його вини, прокурор вважає, що існують достатні підстави для продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Вказане обґрунтовується наступним, зокрема, ОСОБА_4 є раніше судимим за вчинення корисливих злочинів. На даний час та до засудження ОСОБА_4 офіційно не працював та не працює, в нього відсутнє постійне джерело доходу, що дає підстави стороні обвинувачення вважати, що вчинення корисливих злочинів являється засобом для існування останнього і тому перебуваючи на іншому - більш м`якому запобіжному заході останній продовжить вчиняти нові кримінальні правопорушення. Крім того, ОСОБА_4 , маючи не погашену судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення, після звільнення 24.08.2023 року із місць позбавлення волі, де він відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Окремо прокурор зазначив, що є достатньо ризиків вважати, що після звільнення з слідчого ізолятору обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, оскільки санкція за злочин, у якому обґрунтовано обвинувачується, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі. Посилаючись на ст.. 177, ст. 183, 184 КПК України та зазначаючи, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п.3, п. 4 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, вчинення ним інших кримінальних правопорушень та перешкоджання таким чином кримінальному провадженню, які на даний час продовжують існувати, прокурора вважає, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення вказаних ризиків, та виконанню обвинуваченим ОСОБА_4 покладених обов`язків, а застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених процесуальних обов`язків. Зокрема, прокурор зазначив, що особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину та наслідкам, які були завдані вчиненням злочину. Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Домашній арешт при відсутності постійного зареєстрованого місця проживання не зможе забезпечити належну поведінку особи та перешкоджати здійснення ним психологічного впливу на осіб у кримінальному провадженні, тощо. Крім того, прокурор зазначив, впроваджені Луцького міськрайонного суду Волинської області знаходиться обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, де останній також не виконує свої процесуальні обов`язки щодо явки до суду, внаслідок чого судом застосовуються до нього заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема привід. А тому, враховуючи особу обвинуваченого, обставини кримінального правопорушення, наявні ризики, а також те, що ОСОБА_4 маючи не погашену судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, прокурор вважає, що є всі підстави для продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 з тримання під вартою на заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян, про що надав суду письмове клопотання. В обґрунтування свого клопотання захисник зазначив, що 02.05.2024 р. слідчим суддею Крижопільського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та одночасно визначено підозрюваному заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу. Зазначаючи, що ризики відповідно до ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 в даному кримінальному провадженні відсутні, захисник обвинуваченого вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 , в підготовчому судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав, проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на заставу, яку визначити в розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явилася проте прокурором суду було надано письмову заяву останньої, в якій вона просить підготоче засідання в даному кримінальному провадженні проводити у її відсутності.

Суд заслухавши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, клопотання захисника про зміну запобіжного заходу, думку учасників кримінального провадження, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою та підставами застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, встановленим в ході досудового слідства.

Підставою застосування запобіжного заходу, згідно з ч. 2 ст. 177 КПК, є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час досудового розслідування слідчий суддя Крижопільського районного суду Вінницької області ухвалою від 02 травня 2024 року застосував до ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні запобіжний захід у виді тримання під вартою, до 28 червня 2024 року включно.

Відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а також до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, строк покарання за санкцією якого передбачає позбавлення волі строком від п`яти до восьми років.

При вирішенні клопотання прокурора суд враховує існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на свободі може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, та відносно нього на розгляді суду перебувають інші кримінальні провадження, за вчинення злочинів в яких передбачено покарання у виді позбавлення волі, що об`єктивно свідчить про наявність ризику того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до таких дій.

Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, продовжує існувати ризик того, що перебуваючи на свободі обвинувачений зможе незаконно впливати на потерпілу, свідків, у цьому кримінальному провадженні, оскільки наразі ще не розпочався судовий розгляд, потерпіла та свідки обвинувачення ще не допитані, що не виключає можливості обвинуваченого їх схилити до зміни раніше наданих показів.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_4 не має постійного місця проживання та роботи, а також міцних соціальних зв`язків, оскільки зворотнього суду не доведено, вчинив злочин, будучи неодноразово судимим, в тому числі за вчинення корисливих злочинів проти власності, суд вважає, що в разі звільнення з-під варти продовжує існувати ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Окрім того, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України надійшло на розгляд до Піщанського районного суду Вінницької області 18 червня 2024 року, в зв`язку з чим в межах строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу.

Таким чином, оцінюючи в сукупності обставини, які визначені ст.178 КПК України, судом враховується: що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, відповідно не має постійного джерела доходів, відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, наявність не знятих та непогашених судимостей, суд приходить до висновку інший більш м`який запобіжний захід, який не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти ризикам вчинення ним нових кримінальних правопорушень, впливу на потерпілу, свідків у цьому кримінальному провадженні та переховування від суду.

Відповідно до порложень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За таких обставин суд вважає, що наведені прокурором у судовому засіданні підстави застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, на час підготовчого засідання сторонами не надано будь-яких доказів зменшення ризиків, передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, або зміни обставини, передбачених статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України, які існували під час застосування запобіжного заходу до обвинуваченого а тому суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, зокрема заставу та задоволення клопотання його захисника.

Враховуючми вищевикладене, суд ввжає за необхідне задовольнити клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до восьмидесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою ст. 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

Враховуючи обставини, встановлені в підготовчому судовому засіданні, керуючись правилами ч. 5 ст. 182 КПК України, ст. 183 КПК України, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, відсутністю у суду відомостей про належний рівень його доходів чи членів його сім`ї обвинуваченого, які можуть внести заставу, суд приходить до висновку про можливість зменшення застави, обраної відповідно до ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 02 травня 2024 року з 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на розмір - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120,00 грн., оскільки внесення застави в такому розмірі буде достатнім засобом для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 177, 181, 183, 199, 314, 315, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання начальника Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеномудо Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000160 від 30 квітня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, задовольнити.

У задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді застави, відмовити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю смт.Піщанка Піщанського району Вінницької області, громадянину України, тимчасово проживаючому в АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, одруженому, непрацюючому, раніше судимому, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2024 року включно.

Визначити суму застави у розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одну тисячу сто двадцять ) гривень 00 гривень, яку необхідно внести на депозитний рахунок отримувача: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26286152; банк отримувача ДКСУ, м. Київ, ГУДКСУ у Вінницькій області; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача НОМЕР_1 .

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали направити до Державної установи "Вінницька установа виконання покарань ( №1)".

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Піщанський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в цей же строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Суддя: