Справа № 191/3830/23
Провадження № 1-кп/191/290/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

законного представника обвинуваченого -

ОСОБА_5

представник органу опіки та піклування педагога - ОСОБА_6

представника сектору ювенальної превенції Синельниківського РУП - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Синельникове кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Іларіонове Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянин України, українець, не повна середня освіта, учень 8-го Б класу Іларіонівського ліцею, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

10 липня 2023 року приблизно о 14 годині 20 хвилин, перебуваючи поряд з магазином «Аврора - 466», ТОВ «Вигідна покупка», який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Робоча, 14, у ОСОБА_8 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану (введеного указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, продовженого указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022 строком на 90 діб - до 22.08.2022, продовженого указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022 строком на 90 діб - до 20.11.2022 року, продовженого указом Президента України від 16.11.2022 № 2738-IX строком на 90 діб), а саме, яке реалізується у вказаному магазині.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, неповнолітній

ОСОБА_8 , шляхом вільного доступу, зайшов до приміщення магазину « Аврора - 466 », ТОВ «Вигідна покупка», який розташований за адресою: Дніпропетровська область Синельниківський район, смт. Іларіонове, вул. Робоча, 14 .

Продовжуючи реалізовувати свій прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, неповнолітній ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та в тому, що його дії носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, з метою подальшого звернення на свою користь та всупереч інтересам власника, 10.07.2023 приблизно о 14 годині 30 хвилин з вітрини магазину викрав пристрій зарядний PowerBank 10000 mAh (K1045), вартістю 599 грн., (висновок експерта № 4709/23 від 17.08.2023), який поклав до своєї сумки - барсетки чорного кольору, після чого неповнолітній ОСОБА_8 покинув

приміщення магазину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Так, своїми умисними діями неповнолітній ОСОБА_8 завдав ТОВ «Вигідна покупка» матеріальний збиток на загальну суму 599 грн.

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину визнав повністю, пояснив обставини справи таким чином як вони викладені вище. Також пояснив, що в магазині з касирів нікого не було поруч з ним та інші покупці також були подалі від нього. Тому він, розуміючи, що його ніхто не бачить, вирішив взяти цей павербанк. Вдома він його розібрав на запчастини, щоб зробити ліхтарик, оскільки він добре розуміється на техниці. Батькам про скоєне одразу не сказав, бо боявся. Коли вже до них додому приїхали працівники поліції і вилучили цей ОСОБА_9 , то розказав все матері. Розуміє, що вчинив крадіжку, але дуже жалкує про свій вчинок, твердо обіцяв виправитися та в подальшому подібного не скоювати.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 пояснила, що обвинувачений її син. Про скоєне дізналася від працівників поліції по телефону. Тому розмовляла про це з сином, запитувала його чому він це скоїв, на що він розплакався та сказав, що боявся одразу признатися. Оскільки у сина були власні кошти, то вона подумала, що він купив цей ОСОБА_9 . Також син сказав, що так як йому не вистачило власних коштів, то не дочекавшись її та батька з роботи вирішив викрасти його. Син сказав, що дуже жалкує про свій вчинок, що не думав про наслідки, сказав, що більше такого не буде робити. Кошти за ОСОБА_9 вона вже сплатила в магазин. Син спілкується із своїми однолітками, які не є особами з антисоціальною поведінкою, відвідує гурток, в родині у них добрі відносини. Просила суд вирішити питання щодо обрання сину найменшого покарання.

В судове засіданні представник потерпілого ТОВ «Вигідна покупка» не з`явився, але скористався своїм правом надати суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, матеріальний збиток відшкодовано повністю на стадії досудового розслідування, цивільний позов заявлятися не буде. Просив суд призначити мінімальне покарання (не пов`язане з позбавленням волі) неповнолітньому ОСОБА_8 , а у разі можливості закрити кримінальне провадження.

Представник органу опіки та піклування педагог ОСОБА_6 та представник сектору ювенальної превенції Синельниківського РУП ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснили, що на обліку неповнолітній ОСОБА_8 не перебуває, тому враховуючи його позитивні характеристики, досудову доповідь інспектора органу пробації та обставини справи, просили суд призначити йому мінімальну міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та його законний представник не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч. 3 ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, його законного представника, дослідженням письмових матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого та досудової доповіді, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Суд, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_10 , пояснення його законного представника в сукупності з відомостями про предмет кримінального правопорушення і про обстановку його виявлення, прийшов до переконання в істинності встановлених вище обставин, визнаних обвинуваченим добровільно, значення змісту якого він та його законний представник правильно розуміють, що згідно зі ст. 18, ч. 2 ст. 95 КПК України виключає будь-які сумніви у свободі самовикриття.

Вина ОСОБА_10 в скоєнні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

В якості пом`якшуючих покарання обставин у відповідності до ст. 66 КК України суд враховує щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обтяжуючих покарання обставин згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд також враховує тяжкість кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, характер та обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на обліку служби у справах дітей Іларіонівської селищної ради та сектору ювенальної превенції Синельниківського РУП не перебуває, виховується у повній родині, його житлові умови задовільні, забезпечений усім необхідним, раніше не судимий, вину визнав повністю, потерпілому матеріальна шкода відшкодована повністю шляхом сплати законним представником коштів за майно, тому згідно письмової заяви представника потерпілого претензії до обвинуваченого відсутні, просив суд призначити мінімальне покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а у разі можливості закрити кримінальне провадження.

Крім того, згідно досудової доповіді органу пробації щодо неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 він шкодує про вчинене кримінальне правопорушення, зазначає, що скоїв його спонтанно, не передбачаючи наслідки своїх дій, без достатньо свідомого контролю та під впливом зовнішніх обставин. Згідно акту обстеження умови його проживання задовільні, проживає у повній родині з батьками та рідною сестрою, має усі необхідні для його віку речі, на обліку у службі та ювенальної превенції родина не перебуває, з місця навчання має позитивну характеристику, за виключенням труднощів з вивчення природно-математичних наук, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, шкідливих звичок не має, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався, з однокласниками підтримує доброзичливі відносини, спілкується з однолітками, які ведуть здоровий образ життя, ввічливий з вчителями, виявляє повагу до дорослих. Зі слів його матері відомо, що в їх родині відносини з сином хороші, проблем з поведінкою не має, приділяє увагу навчанню та вихованню сина. ОСОБА_11 схильний до необміркованих вчинків, що свідчить про те, що він має дефіцит навичок критичного мислення. Згідно характеристики з місця навчання ОСОБА_11 відвідує гурток джур «Безпека життя. Захист України», за характером він урівноважений, комунікабельний, спокійний, до створення конфліктних ситуацій не схильний. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький. Його виправлення можливе без позбавлення та обмеження волі та доцільно застосувати випробувальний термін з покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків, а також доцільно покласти на нього додатковий обов`язок: виконати заходи, передбачені пробаційною програмою формування життєвих навичок.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження скоєння нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 одного з покарань, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, суд, з урахуванням вищевикладеного, виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 102 КК України покарання у виді позбавлення волі особам, які не досягли до вчинення злочину вісімнадцятирічного віку, може бути призначене на строк від шести місяців до десяти років, крім випадків, передбачених пунктом 5 частини третьої цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 103 КК України при призначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей - правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 , його позитивні характеристики з місця проживання та навчання, позитивні умови його життя та виховання з боку родини, пом`якшуючі покарання обставини, його поведінку після скоєного, він не є суспільно небезпечним, відсутність обтяжуючих обставин, а також враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, після якого тяжких наслідків для потерпілого не настало, оскільки ним подано заяву про відсутність жодних претензій до обвинуваченого, добровільне відшкодування завданого збитку, позицію потерпілого щодо міри покарання, враховуючи викладені у досудовій доповіді обставини, а також висновок провідного інспектору центру пробації щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд дійшов висновку, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових правопорушень, без ізоляції від суспільства, із застосуванням правил ст. 69 КК України, а саме призначити основне покарання у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті Кримінального Кодексу України, із застосуванням ст. ст. 104, 76 КК України.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ч. 2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Згідно вимог ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нёю шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником. У зв`язку з відсутністю у неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_8 майна, достатнього для відшкодування витрат на залучення експерта, суд вважає необхідним стягнути витрати на залучення експерта з законного представника обвинуваченого - ОСОБА_5 .

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 349, 368 - 371, 373, 374, 392, 393 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому із застосуванням правил ст. 69 КК України покарання у вигляді позбавлення волі, але нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції інкримінованої статті, у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Згідно ст. 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням відповідно до правил ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 104 КК України суд покладає на засудженого ОСОБА_8 , передбачені правилами ст. 76 КК України, обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без дозволу уповноваженого органу з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою формування життєвих навичок

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_8 не обирався.

Стягнути з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_1 , на користь судового експерта ОСОБА_12 фактичні затрати на проведення судово-товарознавчої експертизи № 4709/23 від 17.08.2023 року на розрахунковий рахунок КБ «Приватбанк» № НОМЕР_2 в розмірі 260 грн.

Речові докази, що зберігаються в матеріалах кримінального провадження (т. 2 а. с. 31-32), зберігати при матеріалах кримінального провадження; що знаходяться під зберігальною розпискою у представника потерпілого ОСОБА_13 (т. 2 а. с. 39-40), повернути власнику ТОВ «Вигідна покупка».

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1