Справа № 740/1089/24
Провадження № 1-кп/740/217/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 травня 2024 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Ніжині кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000013 від 02.04.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Киселівка, Менського району, Чернігівської області, громадянина України, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого: 13.09.2019 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт, 30.11.2020 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 06.04.2021 вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області за ч.2 ст.389, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 22.11.2023 звільненого умовно-достроково на підставі ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2023 на невідбутий строк 11 місяців 5 днів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 24.11.2023 в період часу з 12 год 06 хв по 13 год 12 хв, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи в якості відвідувача в виробничому приміщенні кузні за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на правах оренди ФОП ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, який на даний час продовжено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи корисливі мотиви, з метою особистого збагачення, переконавшись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу зі столу у виробничому приміщенні кузні, здійснив крадіжку мобільного телефону «Samsung A12Blek», вартістю 2466,33 грн. Після чого, з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 2466,33 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вину у вчиненні злочину за пред`явленим обвинуваченням визнав повністю, правову кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини викладені в обвинувальному акті не оспорював та показав, що у минулому році, десь через два дні після звільнення, зайшов до кузні ФОП ОСОБА_5 з приводу роботи. ОСОБА_5 не було, був потерпілий ОСОБА_6 , який зварював чан. Взяв у нього телефон, подзвонив та поклав на місце. Через деякий час знову взяв телефон, коли ОСОБА_5 не бачив та сховав біля кузні. На питання, чи брав він телефон, відповів, що не брав. У подальшому забрав телефон з місця де сховав, та поїхав з ним до м.Чернігова і продав. Потерпілому шкоду відшкодував, у розмірі в якому він просив. У вчиненому розкаюється, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення судового розгляду без його участі та зазначив, що матеріальний збиток йому відшкодований в повному обсязі, претензій до обвинуваченого не має.

Учасники судового провадження не заперечували проти проведення судового засідання без участі представника потерпілого.

За вказаних обставин, враховуючи думку учасників судового провадження, відповідно до положень ст.325 КПК України, суд визнав можливим за відсутності представника потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та провести судовий розгляд без вказаної особи.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненому, ніхто з учасників судового провадження не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, а також доведеність винуватості обвинуваченого та кваліфікацію його дій, вірно розуміють зміст цих обставин, в суду немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснивши учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу, а також процесуальних рішень прийнятих в ході досудового розслідування.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, а інкриміновані обвинуваченому діяння доведені у повному обсязі.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані правильно за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують призначення покарання, суд відповідно до вимог ст.66 КК України, визнає щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують призначення покарання, відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує його вік, має постійне місце проживання, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують призначення покарання, відсутність негативних характеристик за місцем проживання, а також те, що обвинувачений з урахуванням положень ст.12 КК України вчинив тяжкий злочин, суспільну небезпечність скоєного ним злочину, спосіб посягання, притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення в тому числі умисних, корисливих злочинів та скоїв новий злочин невдовзі після умовно-дострокового звільнення, та приходить до висновку про необхідність призначення покарання виді позбавлення волі у межах санкції частини інкримінованої статті, оскільки саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, а також попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, згідно вироку Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2021 ОСОБА_3 було засуджено за ч.2 ст.389, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі.

Відповідно до ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14.11.2023 ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України, умовно-достроково з невідбутою частиною покарання, яка становить 11 місяців 05 днів.

Згідно із ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушення, після умовно-дострокового звільнення, протягом невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2021, суд визначає йому остаточне покарання за правилами ч.1 ст.71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, до покарання за даним вироком.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи суворість призначеного покарання, дані про особу обвинуваченого, які свідчать на думку суду про наявність небезпеки переховування останнього від правосуддя та вчинення ним інших кримінальних правопорушень, запобіжний захід, обраний щодо ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту в певний період доби з покладенням обов`язків, підлягає продовженню до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 підлягає обчисленню з часу його фактичного затримання на виконання вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2024 відлягає скасуванню.

Судові витрати відповідно до ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання про речові докази у справі, пілягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2021 до покарання, призначеного за даним вироком, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з часу його фактичного затримання на виконання вироку.

До набрання вироком законної сили, продовжити дію запобіжного заходу, обраного обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 год 00 хв по 05 год 00 хв ранку наступного дня, з покладенням обов`язків: прибувати по першому виклику до суду у визначений час; не відлучатися із м. Ніжина Чернігівської області без дозволу прокурора або суду.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.01.2024.

Речовий доказ, після набрання вироку законної сили, мобільний телефон «Samsung A12Blek», імеі 1: НОМЕР_1 , упакований до спецпакету НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судової експертизи в сумі 1 135 (одну тисячу сто тридцять п`ять) грн. 92 коп.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1