Номер провадження: 11-кп/813/1152/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 04.01.2024 у к/п №0000790 від 10.06.2021 відносно:

ОСОБА_8 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Чуна, Іркутської обл., рф, громадянки України, із середньою освітою, розлученої, офіційно не працюючої, з інвалідністю 3 групи, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

-обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та їй призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбутого покарання час її попереднього ув`язнення в період часу з 10.06.2021 до 07.10.2021 у співвідношенні один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком до 04.03.2024.

Після набрання вироком законної сили застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту визначено скасувати та ОСОБА_8 доставити до установи відбування покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з дня її фактичного поміщення до установи відбування покарання, з урахуванням вищезазначеного часу її попереднього ув`язнення.

Вирішено питання щодо речових доказів. Скасовано арешт, накладений на майно ухвалами слідчого судді від 22.06.2021.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що близько 17 год. 10 хв. 10.06.2021 вона, перебуваючи в кв. АДРЕСА_2 , під час виниклого конфлікту з колишнім чоловіком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, з раптово виниклим наміром, спрямованим на умисне вбивство останнього, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на ґрунті виниклої неприязні, взяла в руку кухонний ніж, яким нанесла не менше двох ударів в область життєво важливих органів: у ділянку верхньої третини передньої поверхні шиї справа догори від підошовної поверхні стоп, а також у ділянку верхньої третини передньої поверхні шиї зліва догори від підошовної поверхні стоп, внаслідок чого спричинила ОСОБА_9 тілесні ушкодження у виді: одного колото-різаного сліпого поранення шиї у ділянці верхньої третини передньої поверхні справа догори підошовної поверхні стоп, з пересіченням правої загальної сонної артерії і правої внутрішньої яремної вени, та одного колото-різаного сліпого поранення шиї у ділянці верхньої третини передньої поверхні зліва догори від підошовної поверхні стоп, з пересіченням лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, які через декілька хвилин після їх нанесення призвели до смерті ОСОБА_9 .

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує на те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи з огляду на таке:

- тілесне ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого було не безпосереднім наслідком умисно заподіяних обвинуваченою не менше двох ударів ножем в область життєво важливим органів, а результатом нанесення травми ножем потерпілому, намагаючись вивернутися від нього та відштовхнути, чого ОСОБА_8 хоч і не передбачала, але повинна була і могла передбачити, що підтверджується як послідовними поясненнями ОСОБА_8 так і не спростовується дослідженими доказами;

- поза увагою суду залишилося, що розмежування ст.ст. 115, 119 КК України здійснюється як за об`єктивною так і за суб`єктивною сторонами цих злочинів. У випадку, коли особа, яка позбавила потерпілого життя передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість) її дії залежно від наслідків слід розглядати як убивство через необережність і кваліфікувати за ст. 119 КК України.

За таких обставин, захисник ОСОБА_7 просить змінити вирок Суворовського райсуду м. Одеси від 04.01.2024, перекваліфікувати дії ОСОБА_8 на ч. 1 ст. 119 КК України та призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі та просив її задовольнити, натомість прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти її задоволення. Обвинувачена ОСОБА_8 була повідомлена про дату та час судового засідання належним чином, однак до апеляційного суду не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, із жодними клопотаннями не зверталася.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вироку суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону відповідає.

Частина 1 ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, у справі «Кобець проти України» ЄСПЛ повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Авшар проти Туреччини»). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Стандарт доведення «поза розумним сумнівом» означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Так, у судовому засіданні суду 1-ої інстанції обвинувачена ОСОБА_8 частково визнала свою вину та пояснила, що її колишній чоловік за чотири тижні до дня трагедії безперервно вживав алкогольні напої, у зв`язку із чим, ввечері 09.06.2021 вони посварилися та ОСОБА_9 пообіцяв припинити пияцтво.

В ранковий час 10.06.2021 вона знову виявила колишнього чоловіка п`яним, а також з`ясувала, що той, всупереч обіцяному, впродовж дня знову розпочав вживати алкоголь, який ймовірно, приховував в кімнаті, в тумбочці біля ліжка, на що обвинувачена заборонила йому покидати квартиру.

Близько 17 години цієї ж доби ОСОБА_9 покликав її до кімнати та попросив нарізати банан, який лежав на табуретці біля ліжка, на що вона погодилася, підійшла, взяла з табуретки ніж та стала між табуреткою та ліжком, почала різати банан ножом, який знаходився в її правій руці. В цей момент ОСОБА_9 почав до неї загравати, стягнувши з неї штани та роблячи поцілунки в область сідниць, що їй дуже не сподобалося. Обвинувачена пояснює, що переклала ніж у ліву руку, щоб правої рукою поправити штани та попросила його зупинитись.

В наступний момент, несподівано для неї, ОСОБА_9 із-заду схопив її за одяг та тулуб, потягнув на себе, що призвело до її падіння спиною на ліжко. Одночасно ОСОБА_9 став навалюватися на неї своїм тілом, промовляючи: «Поцілуй Васеньку», та з силою прижав до себе, від чого вона відчула сильний біль в області живота, на що обвинувачена, намагаючись вивернутися від нього, здійснила відштовхування рукою, як саме, пояснити не змогла, що призвело до різкого відкидання тіла чоловіка.

ОСОБА_8 пояснила, що не зрозуміла що відбулося, лише виявила колишнього чоловіка, стоячого на колінах із опущеними донизу руками та головою. Вона також побачила струю крові, яка йшла, як їй здавалося, з його обличчя, на що вона взяла потерпілого за голову та виявила, що кровотеча йде із шиї, для зупинення якої вона використала рушник.

З подальших показань обвинуваченої вбачається, що тіло ОСОБА_9 остаточно впало на підлогу, а вона намагалась надати тому першу допомогу, робила штучне дихання, непрямий масаж серця. В момент, коли шкіряний покрив його обличчя почав біліти, вона зрозуміла, що останній помирає, після чого вона, перебуваючи в шоковому стані, переклала ніж з ліжка на комод, пішла в кухню, де вимила руки, щоб взяти телефон та викликати швидку допомогу і поліцію.

В наступний момент до квартири зайшов її син, якому вона повідомила, що ненавмисно вбила колишнього чоловіка, а також попросила його викликати швидку допомогу та поліцію.

Обвинувачена наполягала, що не мала як конфлікту з колишнім чоловіком в день його загибелі, так і наміру умисно позбавити його життя. Про вчинене в даний час жалкує.

Окрім того, суд 1-ої інстанції, обґрунтовуючи доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 115 КК України послався на досліджені ним докази, а саме на:

- показання свідка ОСОБА_10 відповідно до яких, вона з 1985 проживає в квартирі, розташованій поверхом нижче в тій же парадній від квартири, де мешкали Смєлови, але з останніми майже не спілкувалася, якихось гучних конфліктів чи сварок в їх житлі свідок не чула. Очевидцем події вона також не була, лише чула розмови між сусідами, що нібито син обвинуваченої їм розповідав про те, що його мати захищалася від загиблого.

- показання, надані на стадії досудового розслідування сином обвинуваченої ОСОБА_11 , який пояснив, що ОСОБА_9 на протязі тривалого періоду часу доводив його матір до істерики, зловживав алкогольними напоями та споював обвинувачену. В день події свідок повернувся додому близько 17 год. 10 хв., де на кухні виявив матів, яка вся тремтіла, а в кімнаті - тіло ОСОБА_9 , без пульсу, із раною. На запитання свідка мати лише відповіла, що вона його вбила. Свідок особисто зателефонував до швидкої допомоги та вийшов на подвір`я.

Відповідно до витягу з ДРАЦС №3 від 12.12.2023 ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4 від хронічного захворювання, що унеможливило допитати зазначеного свідка безпосередньо в суді, але сторона захисту не заперечувала проти дослідження протоколів допитів ОСОБА_11 з показаннями, зафіксованими під час досудового розслідування.

- рапорт оперативного чергового ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. від 10.06.2021 зі служби 102 надійшло повідомлення про поранення в результаті сварки чоловіка, віком 50 років, за місцем його мешкання: АДРЕСА_1 .

- письмову заяву від 10.06.2021 ОСОБА_8 про дозвіл слідчому на огляд вищезазначеної квартири (т.1 а.п.101).

- протокол проведеного у невідкладному випадку в період з 19 год. 15 хв. до 19 год. 55 хв. 10.06.2021 огляду місця події кв. АДРЕСА_2 , виявлено: труп чоловічої статі (на підлозі жилої кімнати), на якому зафіксовано опис та детальне зображення двох колото різаних ран на шиї, а також з квартири вилучено: предмет, зовні схожий на ніж з рукояткою чорно білого кольору, із слідами речовини бурого кольору; змиви речовини бурого кольору (зі стільця, з підлоги біля трупа, з підлоги кухні); чоловічі спортивні штани з написом «Puma», чоловічу спортивну кофту, із слідами речовини бурого кольору, тапки чорного кольору; ганчірку білого кольору, із слідами речовини бурого кольору; банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; грошову купюру номіналом 20 грн (т.1 а.п.102-119).

- ухвалу слідчого судді Суворовського райсуду м. Одеси від 22.06.2021, якою проведений у невідкладному випадку вищезазначений огляд житла визнано правомірним;

- протокол затримання ОСОБА_8 , складеного в присутності захисника адвоката ОСОБА_12 , з якого вбачається: час її фактичного затримання о 18 год. 10 хв. 10.06.2021; підстава затримання безпосередньо після вчинення злочину сукупність очевидних ознак на одязі чи в місці події вказують, що саме ця особа щойно вчинила злочин; під час особистого обшуку у затриманої вилучено: спортивні штани чорного кольору, із слідами речовини бурого кольору; светр жовтого кольору, із слідами речовини бурого кольору; гумові сланці, із слідами речовини бурого кольору; а також мобільний телефон марки «Neffos», імей НОМЕР_2 (т.1 а.п.122-125);

- протокол медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння (№000177, КП «Одеський медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради) у видихуваному повітрі та біологічному середовищі (сечі) затриманої ОСОБА_8 , станом на 01 год. 24 хв. та 01 год. 50 хв. 11.06.2021 виявлено наявність етанолу, у відповідних розмірах 0,95‰ та 2,50 ‰, із загальним висновком огляду про перебування особи у стані алкогольного сп`яніння;

- акт огляду доставленої особи до ч/ч ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області о 21 год. 10.06.2021 у ОСОБА_8 не виявлено видимих тілесних ушкоджень (т.1 а.п.140).

- висновок судово-медичної експертизи №2426 від 14.07.2021 відповідно до якого у трупа ОСОБА_9 виявлені прижиттєві ушкодження у вигляді двох колото - різаних поранень шиї. Наявність прямолінійних ранових каналів, переважання їх довжини над розмірами ран, звуження в ділянці дна - свідчать про те, що ці рани є колото-різаними і могли бути заподіяні при цілеспрямованих не менше двох ударних дій плоского колючо - ріжучого знаряддя, типу ножа, клинок якого має обушок і лезо, з максимальною шириною зануреної частини клинка не більше біля 3,1 см;.. Дані ушкодження мають ознаки прижиттєвого походження і утворилися незадовго до настання смерті з давністю, яка обчислюється секундами-хвилинами, на що вказують наявність крові на шкірі навколо ран, масивність і важкість поранень, відсутність ознак загоєння ран і поранень, темно-червоний колір крововиливів у стінках ран і поранень, рідкий стан крові в серцево-судинній системі, а також ступінь вираженості реактивних змін організму на ці ушкодження, встановлена при судово - медичному гістологічному (мікроскопічному) дослідженні - «зі слабко вираженими початковими реактивними змінами та без вираженої клітинної реакції». Судово-медичних даних для встановлення послідовності заподіяння постраждалому ушкоджень шиї не мається, оскільки всі вони були заподіяні за дуже короткий проміжок часу, одне за іншим. Смерть ОСОБА_9 знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з вищевказаними двома колото-різаними сліпими пораненнями у ділянці верхніх третин передніх поверхонь шиї справа і зліва з ушкодженням шкіри, підлягаючих м`яких, правої загальної сонної артерії і правої внутрішньої яремної вени, а також, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, що супроводжувалося, переважаючим, зовнішнім крововиливом (зовнішньою крововтратою); безпосередньою причиною смерті з`явилася гостра крововтрата. В даному конкретному випадку, у зв`язку характером травми, її локалізацією, тяжкістю стану і масивністю поранення (з ушкодженням правої загальної сонної артерії і правої внутрішньої яремної вени, а також, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени), слід зробити висновок, що здатність до здійснення звичайних (елементарних) самостійних цілеспрямованих активних дій (наприклад, кричати, звати на допомогу, робити дзвінки по мобільному телефону, пересуватися тощо), спрямованих на самостійне врятування, була швидко і повністю втрачена (протягом кількох секунд-хвилин). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_9 виявлений етиловий спирт у концентрації 3,13‰; у живих осіб така концентрація етилового алкоголю в крові могла відповідати сильному алкогольному сп`янінню.

- висновок судово-медичної експертизи №1141 від 30.07.2021, відповідно до якого у ОСОБА_8 на тілі будь-яких видимих тілесних ушкоджень та їх слідів, що могли відноситися до подій 10.06.2021, не виявлено, а відтак вирішення питань про їх характер, локалізацію, механізм утворення, давність виникнення і ступень тяжкості є безпредметним.

- висновки судово-медичних імунологічних експертиз №597 від 06.07.2021 та №607 від 09.07.2021, відповідно до яких кров ОСОБА_8 відноситься до групи А, з ізогемаглютиніном анти-В, за ізосерологічною системою АВО, а кров ОСОБА_9 відноситься до групи О, з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, за ізосерологічною системою АВО (т.1 а.п.204-206).

- висновок судово-медичної цитологічної експертизи №226 від 22.07.2021, відповідно до якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук ОСОБА_9 ядровмісні епітеліальні клітини, що підлягають дослідженню, не знайдені; знайдена кров чоловічої генетичної статі і виявлений білок людини;

- висновки судово-медичних імунологічних експертиз №674 від 19.08.2021 №732 від 09.09.2021, згідно з якими на жіночому светрі ОСОБА_8 , на 3-х марлевих тампонах зі змивами, вилученими 10.06.2021 під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, при дослідженні на групову належність якої чітко виявлений антиген Н, властивий в якості основного групі крові О, з ізогемаглютинінами анти-А та анти-В, за системою АВО; Не виключається походження крові від потерпілого ОСОБА_9 (носія антигену Н) та виключається від ОСОБА_8 (носія антигену А в якості основного) (т.1 а.п. 222-224, 231-234).

- висновок судово-медичної імунологічної експертизи №599 від 26.07.2021, відповідно до якого на ножі, вилученому в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , знайдена кров людини, при встановленні групової приналежності якої виявлено тільки антиген Н, властивий, як основний, групі О з ізогемаглютинінами анти-А і анти- В за системою АВО; потові виділення на вказаному ножі не знайдені. Не виключається можливість походження крові на ножі від потерпілого ОСОБА_9 , даних про наявність крові ОСОБА_8 в досліджених об`єктах не отримано (т.2 а.п.7-10);

- висновок судово-медичної криміналістичної експертизи №325 від 19.07.2021, у відповідності до якого на клапоті шкіри шиї з раною справа, вилученому від трупа ОСОБА_9 , виявлено пошкодження, яке є колото-різаним, та могло утворитися в результаті дії клинка плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо, при максимальній ширині зануреної частини, не більше 3,1 см; чужорідних включень в краях та на стінках пошкодження не виявлено. На клапоті шкіри шиї з раною зліва, виявлено пошкодження, яке є колото-різаним, та могло утворитися в результаті дії клинка плаского колюче-ріжучого предмету, що має обушок та лезо, при максимальній ширині зануреної частини, не більше 2 см; чужорідних включень в краях та на стінках пошкодження не виявлено. При проведенні експериментальних ушкоджень на медичній клейонці, які утворені клинком ножа, встановлено, що вони мають схожість за основними груповими ознаками з істинним пошкодженням на клапотях шкіри шиї справа та зліва, що не виключає можливості заподіяння колото-різаних пошкоджень клинком даного ножа. На спортивній кофті, спортивних штанах та шльопанцях пошкоджень не виявлено (т.2 а.п.11-19);

- протокол слідчого експерименту від 30.06.2021 за участю ОСОБА_8 , під час якого вона на місці події показала наступний механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 : - потерпілий з-заду хапає її за одяг в районі попереку, від чого вона падає на ліжко, а потерпілий в цей же момент починає навалюватись своїм тілом на підозрювану з її лівого боку, ніж в цей час знаходився в її лівій руці, спрямований лезом вгору. Достовірно відтворити наступні рухи своїх рук ОСОБА_8 не змогла, але тіло потерпілого різко відкинуло від неї; вона ж його не відштовхувала, ударів не наносила. Коли ОСОБА_8 підвелася з ліжка, то виявила, що ОСОБА_13 стоїть на колінах між ліжком та тумбочкою, опустивши руки та голову донизу, а з області шиї у нього текла кров, після чого останній впав на підлогу;

- висновок судово-медичної експертизи №987-2426/21 від 14.07.2021, відповідно до якого механізм утворення ушкоджень у ОСОБА_9 , вказаний ОСОБА_8 у слідчому експерименті не є спроможним (тобто, в категоричній формі виключається);

- висновок комісійної, амбулаторної, комплексної, судової психолого-психіатричної експертизи №379 від 26.08.2021 відповідно до якого особистість випробуваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , характеризується ознаками «органічного» патопсихологічного симптомокомплексу та емоційно-лабільними характерологічними порушеннями, які на тлі алкогольного сп`яніння могли впливати на її поведінку ,знижуючи вольовий контроль, але не обумовлювали скоєння даного конкретного правопорушення та не позбавляли підекспертну можливості усвідомлювати свої дії та їх наслідки, в тому числі, і правові. Випробувана ОСОБА_14 у досліджуваній кримінальній ситуації не знаходилася в якомусь юридично значимому емоційному стані, в тому числі і в стані фізіологічного афекту, який би міг суттєво вплинути на її свідомість та поведінку. Підозрювана ОСОБА_8 в період часу, що відноситься до вчинення кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждала, у тимчасовому розладі психічної діяльності не перебувала, виявляла клінічні ознаки «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу», які за глибиною та ступенем виразності не позбавляли її здатності повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За матеріалами кримінального провадження, та з пояснень самої підозрюваної ОСОБА_8 , до часу скоєння кримінального правопорушення, в якому вона підозрюється, вона знаходилася у стані простого (не патологічного) алкогольного сп`яніння; але її дії не були обумовлені будь-якими переживаннями психотичного рівня (марення, галюцинації), якісно порушеною свідомістю, тому вона була здатна повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час підозрювана ОСОБА_8 на хронічне психічне захворювання, недоумство, інший хворобливий стан психіки не страждає, виявляє клінічні ознаки «Органічного емоційно лабільного (астенічного) розладу», які за глибиною та ступенем виразності не позбавляють її здатності повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_8 може предстати перед слідством та судом; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує, а потребує спостереження психіатром за місцем відбування покарання (т.2 а.п.33-38); - за місцем проживання ОСОБА_8 характеризується посередньо, неофіційно працювала кухаром, розлучена, перебуває на спеціалізованому медичному обліку у зв`язку із захворюванням ВІЛ, у зв`язку із чим, має інвалідність 3 групи, а також на обліку у психіатра з діагнозом «змішаний тривожно депресивний розлад», вперше притягується до кримінальної відповідальності (т.1 а.п.132-138).

За результатами безпосереднього дослідження та оцінки вищезазначених доказів на предмет їх належності, допустимості та достовірності, а їх сукупність достатності та взаємопов`язаності, суд 1-ої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність її вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України за кваліфікуючими ознаками умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Надаючи оцінку доводам захисника відносно того, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за чт. 119 КК України як вбивство через необережність, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Кримінальна відповідальність за вбивство через необережність (ч.1 ст.119 КК) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за умови, якщо було вчинено вбивство, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Відповідно до сталої судової практики розмежування умисного вбивства (ч. 1 ст. 115 КК) і вбивства через необережність (ч. 1 ст. 119 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Окрім того, при визначенні вини при вбивстві, враховуються, зокрема, способи вчинення діяння, локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які є тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах з матеріальним складом обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до них.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Зокрема, вбивство з необережності, на відміну від умисного вбивства, має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь. На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Апеляційний суд приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи від 14.07.2021 №2426, відповідно до якого від самого початку мала місце одна цілеспрямована ударна дія плоским колото-різаним знаряддям (ножом) в одну половину шиї, після чого, клинок був повністю витягнутий, і, далі, через короткий (дуже короткий) період часу, йшла друга аналогічна цілеспрямована ударна дія в другу половину шиї, на що вказує, перш за все, кількість поранень, їх окреме «віддалене» від один до одного розташування (одне справа, друге зліва), і відсутність між ними ранового каналу, який їх з`єднує. Вищевказані два колото-різані сліпі поранення шиї з ушкодженням м`яких тканин, правої загальної сонної артерії і правої внутрішньої яремної вени, а також, лівої загальної сонної артерії і лівої внутрішньої яремної вени, що зазначені вище, знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю, були небезпечними для життя, в тому числі і в момент заподіяння, і за цим критерієм (небезпеки для життя), відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2., п. 2.1.3. «о», «п» та п. 4.6. "Правил...", містять ознаки тілесних ушкоджень тяжкого ступеня тяжкості.

Беручи до уваги характер, масивність і важкість зазначених вище колото-різаних сліпих поранень шиї, слід вважати, що запобігти смертельного результату у постраждалого, навіть при своєчасному і кваліфікованому наданні медичної допомоги, було практично неможливо, насамперед, тому, що після заподіяння даної травми, постраждалий жив дуже короткий проміжок часу, за який встигнути надати йому спеціалізовану та кваліфіковану медичну допомогу було б практично неможливо (тобто, було б практично неможливим встигнути зробити виклик, прибути на місце події, доставити постраждалого в спеціалізований медичний заклад, провести необхідну достовірну діагностику і провести об`ємне судинне оперативне втручання).

Вищевказані ушкодження у ОСОБА_9 не є характерними для самостійного спричинення та вони не могли бути отримані як при падінні з положення стоячи на ногах або близького до такого («з висоти власного зросту») на площину, так і при падінні на навколишні тупі предмети або ж від зіткненні з такими, включаючи з гострим предметом (гострими предметами); також, ушкоджень, характерних для самозахисту та нанесення ушкоджень іншій особі (особам), у трупа постраждалого не мається.

Окрім того, колегія суддів приймає до уваги висновок судово-медичної експертизи №987-2426/21 від 14.07.2021, відповідно до якого механізм утворення ушкоджень у ОСОБА_9 , вказаний ОСОБА_8 у слідчому експерименті не є спроможним (тобто, в категоричній формі виключається) оскільки,

1) у трупа ОСОБА_9 було не одне поранення шиї, а два поранення шиї (з двох боків, справа і зліва);

2) незважаючи на те, що ОСОБА_8 є правшею, остання вказує, що в момент утворення єдиного ушкодження (поранення) ОСОБА_9 , вона тримала рукоятку кухонного ножа в лівій руці і мечем - вістрям догори, від чого і утворилося поранення на шиї справа (подібне не відповідає жодному напрямку з наявних двох ранових каналів, як справа, так і зліва);

Таким чином, подібна суперечливість декларованих даних в зіставленні з фактичними даними, що були виявлені у трупа, роблять механізм утворення ушкоджень у ОСОБА_9 , у тому числі і вказаний ОСОБА_8 в слідчому експерименті, неспроможним (т.2 а.п.26-32).

Отже, врахувавши усі встановлені обставини справи, зокрема, характер та спосіб дій обвинуваченої, кількість завданих ударів, стосунки між обвинуваченою та потерпілим, суд 1-ої інстанції дійшов вірного висновку про наявність у ОСОБА_8 умислу саме на заподіяння смерті потерпілому, а тому її дії за ч. 1 ст.115 КК України кваліфіковано вірно.

Враховуючи викладене апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку всім доказам у кримінальному провадженні, не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і вважає, що вони в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і були достатніми для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні щодо винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого злочину.

Призначаючи покарання обвинуваченій, суд 1-ої інстанції на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченої ОСОБА_8 , відсутність обставин, які пом`якшують покарання та наявність обставин, які його обтяжують та призначив їй покарання яке є необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Отже, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування або зміни законного, обґрунтованого та вмотивованого вироку суду 1-ої інстанції.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 04.01.2024, яким ОСОБА_8 визнана винуватоюу вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили, а засудженою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4