Справа № 991/3775/24
Провадження 1-кс/991/3811/24
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали скарги голови правління Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення згідно заяви про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла вищевказана скарга, в якій ставиться питання про зобов`язання уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою за вих.№583/24 від 01.05.2024.

Скарга обґрунтована тим, що 01.05.2024 за вих.№583/24 головою правління Громадської організації «Платформа Громадський контроль» до керівництва НАБУ була подана заява про вчинення кримінальних правопорушень.

Однак, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань Національним антикорупційним бюро України за вказаною заявою не внесені та не розпочато досудове розслідування, чим порушено приписи ст.214 КПК України, що стало підставою для звернення з даною скаргою до слідчого судді.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграф № 1, ст.ст.303-308 цього Кодексу.

Пунктами 1-11 ч. 1 ст.303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу (ч.2 ст.303 КПК України).

Так, зокрема, п.1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено право оскарження бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення передбачає дві обов`язкові ознаки: 1) заявником до органу досудового розслідування була надана заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення; 2) слідчим чи прокурором не внесено у визначений законом строк відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання такої заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Тобто в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України може бути оскаржена бездіяльність, яка стала наслідком надання до органу досудового розслідування/прокуратури заяви про злочин та відсутності реагування на неї, відповідно до вимог ст.214 КПК України.

Зі змісту скарги вбачається, що заявник звернувся із заявою від 01.05.2024 про злочин за вих.№583/24 (дата, вказана безпосередньо на заяві - 29.03.2024). На підтвердження додав до скарги скріншот надісланого електронного листа із назвою «заява про вчинення кримінальних правопорушень», із вкладенням «вих.583-24 від 29.03.2024». Вказаний лист містить помітку часу 01.05.2024 о 16год 50хв та другий аналогічний електронний лист з поміткою часу 01.05.2024 о 16год 51хв.

У подальшому у тексті скарги зазначено, що з огляду на те, що заявником станом на 02.05.2024 не отримано жодної відповіді на подану заяву, то заявник припускає, що його заява про злочин була розглянута з порушенням норм КПК України.

У прохальній частині скарги заявником ставиться питання про зобов`язання посадових осіб (детективів) Національного антикорупційного бюро України розглянути подану Громадською організацією «Платформа Громадський контроль» заяву за вих.№583/24 від 01.05.2024 про вчинення кримінального правопорушення та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Таким чином у своїй скарзі заявник зазначає про те, що заява про злочини була надіслана 01.05.2024 електронним шляхом. У той же час у наданих до суду матеріалах відсутня інформація щодо успішної доставки такого листа.

У статті 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом.

Водночас заявником, попри зазначення про отримання такої заяви уповноваженими особами НАБУ, не надано жодних доказів на підтвердження таких доводів.

Наведене унеможливлює розгляд порушених заявником питань у скарзі, з огляду на неузгодженість зазначених заявником відомостей та доданих на їх підтвердження матеріалів.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст.19 Конституції України).

Таким чином, з огляду на не підтвердження факту отримання уповноваженими особами Національного антикорупційного бюро України заяви про вчинення злочину, на переконання слідчого судді слід відмовити у відкритті провадження за даною скаргою, оскільки заявником не доведено, що скаргу подано на бездіяльність слідчого/прокурора, що підлягає оскарженню у порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.304 КПК України у разі якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню, то слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою голови правління Громадської організації «Платформа Громадський контроль» ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1