Справа № 756/1589/24
Провадження № 1-кс/756/408/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , власник майна ОСОБА_4 , захисника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

Прокурор Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що слідчим відділом Оболонського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2024, близько 17:40год., за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому ноги. 25.01.2024 в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30-А (дачне товариство «Чорнобилець», вул. 1-ша Садова, 2), працівниками поліції належний ОСОБА_4 , автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , був оглянутий та вилучений слідчим, із збереженими на даному транспортному засобу слідами кримінального правопорушення у вигляді механічних пошкоджень вказаного транспортного засобу від контакту із пішоходом, що в подальшому поміщений на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б. 26.01.2024 автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , відповідною постановою слідчого від 26.01.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Прокурор вказує, що на даний час необхідно накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме, на належний ОСОБА_4 автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном, з метою недопущення проведення із вказаним автомобілем ремонтно-відновлювальних робіт та його відчуження, оскільки в подальшому є необхідність у призначенні та проведенні ряду експертиз із вказаним вище транспортним засобом у його незмінному стані після дорожньо-транспортної пригоди, а саме автотехнічної та транспортно-трасологічних експертиз.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Захисник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про арешт майна, надав письмові заперечення, у яких серед іншого зазначив, що прокурором в своєму клопотанні не доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України. ОСОБА_4 є законним власником автомобіля і як ніхто інший зацікавлена в його збереженні та вжитті заходів, спрямованих на запобігання негативним наслідкам, які б могли бути вплинути на її власність. Прокурор не довів, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 . При цьому, зазначає, що 13.02.2024 експертом Київського НДКЕЦ МС України за участі ОСОБА_8 було проведено експертне дослідження належного їй автомобіля. Дана обставина спростовує посилання прокурора на необхідність застосування арешту автомобіля з метою його подальшого експертного дослідження. Також, захист зауважує, що наявні матеріали клопотання ставлять під обґрунтований сумнів версію сторони обґрунтування щодо порушення з боку водія ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, тобто про існування об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Крім того, зазначається, що позбавлення ОСОБА_4 можливості користуватися автомобілем, негативно позначиться на ній та її родині. Ураховуючи зазначене, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

У провадженні СВ Оболонського управління поліції ГУ НП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

25.01.2024 вилучений в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, за адресою: м. Київ, вул. Богатирська, 30-А (дачне товариство «Чорнобилець», вул. 1-ша Садова, 2), автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , поміщений на майданчик для тимчасового утримання транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20-Б.

Автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , на праві власності належить ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві від 26.01.2024 автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

30.01.2024 постановою старшого слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві у кримінальному провадженні №0000241 від 26.01.2024 призначено судову автотехнічну експертизу (по технічному стану) транспортного засобу - автомобіля марки «Hyundai» моделі «І30», р.н. НОМЕР_1 .

Майнові права захищаються в Україні, як Конституцією, так і іншими нормативно-правовими актами. Зокрема частинами 1 і 5 статті 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Такий арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Таким чином, визначальною юридичною ознакою речового доказу є можливість використання його як матеріального носія інформації щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що майно (автомобіль), на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, оскільки має відношення до кримінального провадження, і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, а тому, внаслідок доведеності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, наявні підстави для накладення арешту на вказане майно з тимчасовим позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження автомобілем будь-кому і будь-яким чином з метою забезпечення збереження речових доказів задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Щодо доводів захисника власника майна, слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті.

Одночасно, слід зазначити, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений проведенням певних слідчих дій, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

У подальшому, за наявності певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник (володілець) майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту, згідно положень ст. 174 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені №0000241 від 26.01.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Hyundai» моделі «І30», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , у вигляді заборони відчуження, користування та розпорядження будь-кому і будь-яким чином зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 26.02.2024 о 17 год. 30 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1