1Справа № 335/1223/24 1-кп/335/517/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2024 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

процесуального прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107Б, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000027 від 05.01.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданівка, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який не є особою, щодо якої, згідно ст. 480 КПК України передбачений особливий порядок кримінального провадження, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ володимир путін та інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники владиРФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації ОСОБА_8 від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, та віддали відповідні накази на вторгнення підрозділів збройних сил (далі зс) РФ на територію України з метою її незаконного збройного захоплення та подальшої військової окупації.

24.02.2022, на виконання вищевказаних наказів, військовослужбовці зс РФ, шляхом збройної агресії із застосуванням зброї, військової техніки та артилерії, з нанесенням ракетних та авіаційно-бомбових ударів по військовій та цивільній інфраструктурі, незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Донецькій, Запорізькій, Житомирській, Київській, Луганській, Сумській, Харківській, Херсонській та Чернігівській областях, та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти військової та цивільної інфраструктури, які мають важливе народногосподарське та оборонне значення, після чого здійснили військову окупацію частини території України, в тому числі значної частини Василівського та Пологівського районів Запорізької області.

Указом Президента України ОСОБА_9 від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який продовжено 16 листопада 2023 року на 90 діб.

07 жовтня 2023 року громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території Російської Федерації, у м. Краснодар Краснодарського краю, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, усвідомлюючи, що Російською Федерацією (далі - РФ) розв`язано збройний конфлікт на території України, здійснив перехід на бік ворога шляхом підписання контракту з міністерством оборони РФ про вступ до лав 108-го гвардійського десантно-штурмового Кубанського козачого ордену Червоної Зірки полку військової частини № НОМЕР_1 збройних сил РФ на посаду стрільця.

При цьому, після проходження навчання ОСОБА_6 призначено на посаду командира 1 відділення 4 взводу 2 роти 7 батальйону 108-го гвардійського десантно-штурмового Кубанського козачого ордену Червоної Зірки полку військової частини № НОМЕР_1 збройних сил РФ, останній був забезпечений камуфльованою формою одягу, вогнепальною зброєю та бойовими припасами до неї.

31.10.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи у складі вищезазначеного підрозділу, був передислокований до так званої «зони проведення спеціальної військової операції», а фактично на територію суверенної держави Україна до тимчасово окупованих територій Луганської області, та у подальшому, у другій декаді листопада 2023 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), - до тимчасово окупованих територій Запорізької області.

30.12.2023 ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, перебуваючи у складі збройних сил РФ та приймаючи участь у бойових діях проти Збройних сил України на боці ворога Російської Федерації, під час оборони вогневої позиції в районі АДРЕСА_2 , здійснив пересування в бік свого підрозділу, однак переплутавши напрям руху, потрапив до бойових позицій сил оборони України. Після чого був затриманий військовослужбовцями Національної гвардії України та доставлений до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав повністю та зазначив, що усі обставини, викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності і він з ними погоджується. По суті обвинувачення пояснив, що він проживав у Донецькій області до вересня 2014 року, потім йому запропонували вступити в ополчення, він не погодився і переїхав жити у Краснодарський край, там одружився та отримав паспорт громадянина РФ. Працював у супермаркеті директором, проте був звільнений та через 6 днів після звільнення отримав повістку. Коли прийшов у військкомат, йому запропонували укласти контракт. Він погодився на контракт, оскільки це дає пільги, грошову підтримку. Контракт він підписав 06.10.2023 року. 01.11.2023 року він перетнув кордон Росії з Луганською областю у складі 108 повітряно-десантного полку та був на полігоні на навчаннях. Після навчань вони перемістилися у АДРЕСА_3 , де були до 04.12.2023, потім були у лісосмузі. Він був командиром відділення,. У них було завдання взяти під контроль спостережний пункт та бліндаж ЗСУ. До 15 чи 16 грудня 2023 року його взвод був у АДРЕСА_2 . На завдання вони виїхали 29.12.2023 близько 16 години на двох БМП-1 по 6 чоловік. Проте їх привели не туди, помилилися та по ним почала гатити артилерія ЗСУ. Усіх вбило, він залишився живим один. Прийняв рішення на евакуацію, але не знав куди йти та заблукав. Вийшов на український бліндаж, пішов далі та натрапив на другий бліндаж, йому під ноги попали п`ять гранат, він отримав контузію та поранення, коли отямився, почув, що йому кричать здаватися і він прийняв рішення здатися в полон. Вийшов з укриття та виконував усе, що вимагали українські військові. При цьому він мав при собі автомат, 10 магазинів з патронами ї 5 гранат, але він прийняв рішення здатися у полон. Також вказав, що їхав в Україну воювати, проте помилявся і вважав, що тут фашисти та нацисти, але що це не так, зрозумів лише коли потрапив в полон.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні інкримінованого діяння за обставин встановлених судом, доведена повністю і підтверджується також показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та письмовими, речовими доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні 09.05.2024 року свідок ОСОБА_10 пояснив, що 30.12.2023 року вони були на позиції, вчергове він вийшов з бліндажу, подивився в тепловізор. Був там ОСОБА_12 , який побачив, що хтось ходить, відкрив вогонь, потім забіг в бліндаж взяти прилад спостереження, вони вийшли та побачили чоловіка, стріляли, підійшли до нього в обличчя, щоб він почув. Свідок говорив чоловіку відкинути зброю, зняти обмундирування. Чоловік вийшов на дорогу і його було взято у полон. Вони повідомили керівництву і чекали пару годин поки цього полоненого забрали. На уточнюючі питання свідок пояснив, що до затримання полоненого були штурми росіян. Один чоловік загубився і ходив між їх позицій. Цей чоловік не відкликався, тому вони зрозуміли, що це чужий. Форма на чоловікові була схожа на українську, але куртка російська. Гроші у чоловіка були російські при ньому. Документів не було. Свідок також пояснив, що з ним був ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Вони попередили чоловіка, що вони з Національної Гвардії України. Потім спілкувалися з полоненим, і він пояснював що він з Донецька, пішов в російську армію служити і так опинився в полоні. Також свідок підтвердив, що у залі суду на лаві підсудних знаходиться саме той чоловік, якого взяли у полон. Полонений був поранений у руку, не агресував, перед його затриманням то направляв на них автомат, то не направляв. Коли чоловік почув їх він вийшов із-за дерева і сказав: « ОСОБА_14 , я здаюся». Це було біля с.Вербового Пологівського району Запорізької області. Свідок вказав, що сприйняв цього чоловіка як опонента, направляв автомат, очікувати від нього можна було що завгодно. При контакті чоловік почав робити те, що йому казали. Полонений один залишився і півтора тижні блукав лісосмугами, до цього був штурм, розбили росіян, а він залишився.

Допитаний у судовому засіданні 09.05.2024 року свідок ОСОБА_11 пояснив, що виконував бойове завдання по охороні об`єкту у посадці біля селища Вербове. Це було перед Новим Роком наприкінці 2023 році. Його задача було усе організувати. Разом із солдатами він займався спостереженням на радіостанції. Так як була щільність обстрілів, вони виходили кожні 15 хвилин, озиралися. Того дня і ночі, він спостерігав у приціл-арчер, послухав, виглянув в тил, розвертаючись побачив людину. По зовнішньому вигляду зрозумів, що це військовослужбовець ворожої армії. Побачивши людину і щоб себе убезпечити свідок присів, викинув дві гранати назад, вони вибухали, дві вперед. Крикнув людині зупинитися, а також повідомив, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України. У цей момент йому здалося, що на нього був націлений вогонь. Після цього він відкрив вогонь, але не на ураження, а так щоб зупинити людину. Після того, як скінчилися набої, він взяв кулемет, щоб перезарядитися. Зв`язався з комбатом, той сказав брати виявленого чоловіка у полон та не вбивати. Після цього він у тепловізор побачив людину, яка віддаляється. Почав стріляти, щоб той зупинився. Коли той заховався, ОСОБА_15 та ОСОБА_13 вийшли. ОСОБА_15 дивився у приціл та сказав, що людина стоїть за деревом і цілиться зі зброї, тому свідок знову з кулемета стріляв. Коли наблизилися, свідок сказав здаватися цьому чоловіку. Почув відповідь. ОСОБА_15 наказував чоловіку що робити, іноді вони стріляли для залякування. Чоловік вийшов на дорогу, вже без зброї. Після того, чоловік був роздягнутий, без обмундирування. Потім коли підійшов, його взяли на приціл. Спілкувалися. Супроводили у бліндаж. У бліндажі попередили, що можуть застосувати зброю, якщо щось не так. ОСОБА_16 вела себе спокійно, без агресії, руки зв`язали, надали медичну допомогу поранення у руку, наклали тампонаду, спілкувалися. Розказав, як він в армію попав.Був директором магазину, попав в ополчення, мозки промили. Дома дружина, син, виходу не було, роботи не було. Після цього його забрали розвідники. Дуже чоловік дякував, що не пристрелили. Була у чоловіка куртка, камуфляжні штани війська РФ, були берці, була зброя, бронежилет. Документів не було, затрофеїли шеврон з літерою зет. Чоловік просто представився, пояснював, що документи перед виїздом його на штурм забрали. На тому БМП, на якому він їхав, залишився він один.

Аналізуючи та оцінюючи показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , суд вважає, що вони послідовні, логічні, істотних суперечностей не мають, узгоджуються між собою із поясненнями також і обвинуваченого в частині тих подій, які свідки сприймали безпосередньо та з іншими доказами по даному кримінальному провадженню, в тому числі і письмовими. Мотивів для обмови свідками обвинуваченого не встановлено, всі свідчення надавалися під присягою, свідки не відмовилися від надання показів, попереджені про кримінальну відповідальність. Свідки також у судовому засіданні впізнали ОСОБА_6 як особу, яку брали у полон. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками.

Крім зазначеного, пояснення свідків узгоджуються і з показаннями самого обвинуваченого, який не оспорює вчинення ним інкримінованого злочину .

Окрім показань допитаних вищезазначених свідків, у судовому засіданні безпосередньо досліджені і письмові докази, на які сторона обвинувачення послалася як на доказ вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині і які відповідають вимогам належності та допустимості, передбаченим ст.87-89 КПК України та процесуальні документи.

Так, зі змісту повідомлення начальника 4 відділу 5 управління Департаменту військової контррозвідки СБУ про вчинення кримінального правопорушення від 02.01.2024 № 17/5/4-21нт випливає, що в ході виконання завдань з контррозвідувального забезпечення військових формувань Запорізького гарнізону отримані дані, які свідчать про вчинення громадянином України ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. Так, встановлено, що в жовтні 2023 року ОСОБА_6 під час збройної агресії РФ в Україні, перебуваючи на тимчасово окупованій російськими окупаційними військами території, перейшов на бік ворога, в умовах військового стану, уклавши контракт від 07.10.2023 та добровільно вступивши до лав збройних сил РФ на посаду командира 1 відділення 4 взводу 2 роти 7 батальйону 108 десантно-штурмового полку збройних сил РВ. 29.12.2023 року ОСОБА_6 діючи навмисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, у складі зазначеного збройного формування, під командуванням збройних сил РФ, приймав безпосередню участь у бойових діях на стороні збройних сил РФ проти представників Сил оборони України в районі АДРЕСА_2 . 31.12.2023 ОСОБА_6 після невдалої спроби проведення штурмових дій був взятий у полон військовослужбовцями Національної гвардії України.

В ході виконання доручення слідчого встановлено наявність у ОСОБА_6 паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 , копія якого долучена до матеріалів кримінального провадження. Також додатково було встановлено наявність у ОСОБА_6 паспорта громадянина Російської Федерації: серія/номер 03 20 762804 від 23.12.2020 року. Оригінали таких документів ОСОБА_6 як: паспорт громадянина України, паспорт громадянина Російської Федерації, контракт про проходження військової служби у лавах вс РФ, перебувають за адресою проживання останнього: АДРЕСА_4 . Окрім цього, було проведено моніторинг облікових електронних записів в соціальних мережах, за результатом якого було знайдено сторінку у соціальній мережі «Вконтакте», яка належить дружині ОСОБА_6 , а саме: громадянці Російської Федерації ОСОБА_17 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , моб. тел. НОМЕР_3 ). На зазначеній сторінці наявна значна кількість фотографій ОСОБА_6 з ОСОБА_18 .

Відповідно до змісту листа Центральної виборчої комісії від 19.01.2024 року № 21-22-163 на виконання постанови прокурора про тимчасовий доступ до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю від 18.01.2024 року надано відомості Державного реєстру виборців стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з додатком до листа ЦВК від 19.01.2024 року № 21-22-163 надано інформацію, що міститься у базі даних Державного реєстру виборців, а саме містяться дані відносно ОСОБА_6 , дата і місце народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , Україна, Донецька бл, Горлівський р-н, м.Жданівка. Виборча адреса: АДРЕСА_5

За змістом протоколу огляду від 23.01.2024 , слідчим у період часу з 18:10 год. по 18:12 год., за участі підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 оглянуто інформацію, що розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, з використанням Інтернет браузера « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 у полі пошуку головного меню «Google» введено критерій пошуку у вигляді запису «карта Запоріжжя». В процесі подальшого огляду було здійснено перехід на адресу посилання з заголовком «Запоріжжя». У браузері відкрилася сторінка з картою Запорізької області, у подальшому було збільшено територію в районі населених пунктів Оріхів-Роботине-Вербове, оскільки саме в цьому районі ведуться активні бойові дії, під час яких підозрюваного ОСОБА_6 взято у полон. В подальшому підозрюваний на карті відмітив приблизне місце, де 30.12.2023 року був взятий у полон військовослужбовцями НГУ.

Додатком до протоколу є роздруківка зі скріншотом карти та з відміткою місця взяття в полон ОСОБА_6 30.12.2023 року

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 18.01.2024 року свідку ОСОБА_10 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_10 вказав на фото №4 та повідомив, що на фотознімку №4 впізнав особу, яку взяв у полон 30.12.2023 року в районі населеного пункту АДРЕСА_2 .

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому містяться збережені файли з вищезазначеною інформацією та процедурою проведення вказаної слідчої дії.

За змістом протоколу огляду від 18.01.2024 , слідчим у період часу з 15:25 год. по 15:37год., за участі свідка ОСОБА_10 оглянуто інформацію, що розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, з використанням Інтернет браузера « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 у полі пошуку головного меню «Google» введено критерій пошуку у вигляді запису «карта Запоріжжя». В процесі подальшого огляду було здійснено перехід на адресу посилання з заголовком «Запоріжжя». У браузері відкрилася сторінка з картою Запорізької області, у подальшому було збільшено територію в районі населених пунктів Оріхів-Роботине-Вербове, оскільки саме в цьому районі ведуться активні бойові дії, під час яких підозрюваного ОСОБА_6 взято у полон. В подальшому свідок на карті відмітив приблизне місце за координатами 47.435818,35.934451, де 30.12.2023 року він взяв у полон військовослужбовця збройних сил Російської Федерації

Додатком до протоколу є роздруківка зі скріншотом карти та з відміткою місця взяття в полон ОСОБА_6 30.12.2023 року.

Згідно із даними, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 18.01.2024 року свідку ОСОБА_11 надано для впізнання фототаблицю з 4 фотознімками осіб чоловічої статті. Свідок ОСОБА_11 вказав на фото №4 та повідомив, що на фотознімку №4 впізнав особу, яку взяв у полон 30.12.2023 року в районі населеного пункту АДРЕСА_2

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому містяться збережені файли з вищезазначеною інформацією та процедурою проведення вказаної слідчої дії.

За змістом протоколу огляду від 18.01.2024 , слідчим у період часу з 16:04 год. по 16:15 год., за участі свідка ОСОБА_11 інформацію, що розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, з використанням Інтернет браузера « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а саме за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 у полі пошуку головного меню «Google» введено критерій пошуку у вигляді запису «карта Запоріжжя». В процесі подальшого огляду було здійснено перехід на адресу посилання з заголовком «Запоріжжя». У браузері відкрилася сторінка з картою Запорізької області, у подальшому було збільшено територію в районі населених пунктів Оріхів-Роботине-Вербове, оскільки саме в цьому районі ведуться активні бойові дії, під час яких підозрюваного ОСОБА_6 взято у полон. В подальшому свідок на карті відмітив приблизне місце за координатами 47.435818,35.934451, де 30.12.2023 року він взяв у полон військовослужбовця збройних сил Російської Федерації

Додатком до протоколу є роздруківка зі скріншотом карти та з відміткою місця взяття в полон ОСОБА_6 30.12.2023 року.

За змістом протоколу огляду від 24.01.2024, слідчим у період часу з 08:45 год. по 09:10 год., за участі спеціаліста оглянуто інформацію, що розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, з використанням Інтернет браузера « ОСОБА_19 », а саме за адресою посилання: ІНФОРМАЦІЯ_4 у полі пошуку головного меню «Google» введено критерій пошуку у вигляді запису рос. мовою: «108 гвардійський десантно-штурмовий полк». В процесі подальшого огляду було здійснено перехід на адресу посилання, на якій опубліковано відомості про 108 гвардійський десантно-штурмовий полк, місця дислокації на території РФ, роки на службі бригади, приналежність, війни/битви, структура, озброєння тощо. Після огляду статті, її зміст було зафіксовано на скріншотах та здійснено повне збереження Web-сторінки та збереження змісту шляхом архівування. Зафіксовано її зміст у вигляді скріншотів та збереження повної адреси посилання.

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому містяться збережені файли з вищезазначеною інформацією.

Відповідно до змісту протоколу огляду від 24.01.2023, слідчим у період часу з 09:30 год. по 09:54 год., за участі спеціаліста, оглянуто офіційний сайт ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою посилання « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де вказані електронні сервіси сайту, серед яких є сервіс під назвою «Перевірка недійсних документів». Після проведення необхідних операцій результатом перевірки виявлено наступне: «Документ: Паспорт громадянина України серія НОМЕР_4 (що належить громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) інформація про визнання недійсним документу в базах ДМС відсутня», що вказує на дійсність паспорта громадянина України на ім`я обвинуваченого.

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому містяться збережені файли з вищезазначеною інформацією.

Згідно з протоколом огляду від 30.01.2024, слідчим у період часу з 16:20год. до 16:23 год. за участі підозрюваного ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 оглянуто фото-копії паспорта громадянина РФ, який видано на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_5 , виданий 23.12.2020. В ході проведення огляду, після ознайомлення із вказаною фотокопією документа підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що: «Дані фото-копії документа є дійсно фотознімками мого паспорта громадянина РФ, який має № НОМЕР_5 , виданий 23.12.2020 р, оригінал вказаного документа на теперішній час знаходиться за адресою де я проживаю, а саме: РФ, Краснодарський край, АДРЕСА_1 , від громадянства РФ не відмовлявся, будь-які документи з цього приводу до відповідних органів не подавав. Також предметом огляду є фото-копія диплому на ім`я ОСОБА_6 , серія: НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 , виданий 21.06.2006 р. В ході проведення огляду, після ознайомлення із вказаною фотокопією документа підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що: «Дані фото-копії документа є дійсно фотознімками мого диплому про закінчення Академії митної служби України, серія: НР, № 29957258, виданий 21.06.2006 р., оригінал вказаного документа на теперішній час знаходиться за адресою, де я проживаю, а саме: РФ, Краснодарський край, АДРЕСА_1 ». Також предметом огляду є фото-копії контракту про проходження військової служби, укладеного між Російською Федерацією та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.10.2023 р. В ході проведення огляду, після ознайомлення із вказаною фотокопією документа підозрюваний ОСОБА_6 зазначив, що: «Дані фото-копії документа є дійсно фотознімками мого контракту про проходження військової служби, укладеного і Російською Федерацією 07.10.2023 р., оригінал вказаного документа на теперішній ас знаходиться за адресою, де я проживаю, а саме: АДРЕСА_1 ».

Додатком до протоколу є диск для лазерних систем зчитування, на якому містяться збережені файли з вищезазначеною інформацією.

Згідно з протоколом огляду від 24.01.2024, слідчим у період часу з 09:00год. до 09:25 год. оглянуто речі та документи, отримані від ІНФОРМАЦІЯ_7 в якості додатку до листа № 101/327 від 11.01.2024 на запит начальника слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області, зокрема камуфляжна жилетка військовослужбовця РФ, що була вилучена у ОСОБА_6 після взяття його в полон.

Постановою слідчого від 24.01.2024 камуфляжна жилетка темно зеленого кольору визнана речовим доказом у цьому кримінальному провадженні.

Вищевказані показання свідків та дані протоколів впізнання особи за фотознімками, протоколи за результатами оглядів, узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Вищенаведені письмові докази є належними і допустимими і в своїй сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку із показами свідків, а також і показами самого обвинуваченого свідчать про існування події вчинення злочинів і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні цього злочину поза розумним сумнівом, за обставин встановлених судом.

При цьому суд не приймає до уваги протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_20 та протокол огляду за участю цього свідка від 18.01.2024 року, оскільки останній не був безпосередньо допитаний у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.352 КПК України.

Отже, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину, крім повного визнання її обвинуваченим, знайшла своє підтвердження належними і допустимими доказами і доходить переконливого висновку, що ОСОБА_6 будучи громадянином України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, шляхом підписання контракту з міністерством оборони РФ про вступ до лав 108-го гвардійського десантно-штурмового Кубанського козачого ордену Червоної Зірки полку військової частини № НОМЕР_1 збройних сил РФ на посаду стрільця, з метою подальшої безпосередньої участі у бойових діях проти зведених підрозділів Збройних Сил України, Національної гвардії та Національної поліції України, які здійснювали захист суверенної території України від переважаючих сил збройних формувань держави-агресора. При цьому, після проходження навчання ОСОБА_6 призначено на посаду командира 1 відділення 4 взводу 2 роти 7 батальйону 108-го гвардійського десантно-штурмового Кубанського козачого ордену Червоної Зірки полку військової частини № НОМЕР_1 збройних сил РФ, останній був забезпечений камуфльованою формою одягу, вогнепальною зброєю та бойовими припасами до неї. 31.10.2023 ОСОБА_6 , перебуваючи у складі вищезазначеного підрозділу, був передислокований до так званої «зони проведення спеціальної військової операції», а фактично на територію суверенної держави Україна до тимчасово окупованих територій Луганської області, та у подальшому, у другій декаді листопада 2023 року (більш точні дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), - до тимчасово окупованих територій Запорізької області. 30.12.2023 ОСОБА_6 , будучи громадянином України, діючи умисно, на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності України, перебуваючи у складі збройних сил РФ та приймаючи участь у бойових діях проти Збройних сил України на боці ворога Російської Федерації, під час оборони вогневої позиції в районі АДРЕСА_2 , здійснив пересування в бік свого підрозділу, однак переплутавши напрям руху, потрапив до бойових позицій сил оборони України. Після чого був затриманий військовослужбовцями Національної гвардії України та доставлений до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Добровільність переходу ОСОБА_6 на бік ворога в період збройного конфлікту підтверджено вищезазначеними доказами, аналіз і оцінку яким наведено судом вище, а також не заперечувалось і самим обвинуваченим ОСОБА_6 у судовому засіданні, який пояснив, що контракт із військовою частиною РФ підписав добровільно, з метою отримання пільг та грошової винагороди.

Згідно Закону України «Про громадянство України», вихід із громадянства України допускається в порядку передбаченому Законом якщо особа набула громадянство іншої держави.

Однак саме по собі отримання громадянства іншої держави не припиняє громадянства України, адже законодавство РФ визначає підстави набуття та припинення громадянства РФ, проте не може вирішувати питання припинення громадянства іншої країни, у тому числі України.

Отже, під час судового розгляду кримінального провадження повністю доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), яке кваліфікується судом за ч. 2 ст. 111 КК України як державна зрада, тобто діяння, умисне вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами КК України, роз`ясненнями, наданими у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та карається позбавленням волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна.

Визначаючи вид та розмір покарання, яке має бути призначене ОСОБА_6 суд враховує дані про його особу, зокрема, що він є особою працездатного віку, до кримінальної відповідальності в Україні не притягувався, має зареєстроване місце проживання. На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

У судових дебатах захисник ОСОБА_7 підкреслив, що ОСОБА_6 повністю визнав провину, надавав правдиві свідчення. Також вважає пом`якшуючими обставинами те, що ОСОБА_6 щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, оскільки добровільно здався у полон.

Оцінюючи наявність чи відсутність обставини, що пом`якшує покарання у вигляді щирого каяття, колегія судів зауважує, що щире каяття - це обставина, яка відображає психічний стан особи, яка вчинила злочин і передбачає глибокі внутрішні переживання особою того, що сталося, моральне засудження своєї злочинної поведінки, почуття сорому, докорів сумління і готовність нести кримінальну відповідальність. Щире каяття проявляється у самозасудженні особою вчиненого злочину, його наслідків, прагненні усунути нанесену шкоду та рішенні не вчиняти більше злочинів. При цьому, поняття «щире каяття» не є тотожним поняттям до визнання вини (визнання особою факту вчинення нею злочину), як про це стверджувала сторона захисту.

Колегія суддів на своє глибоке переконання вважає, що визнання ОСОБА_6 вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, було вимушеним під тиском вагомих доказів його винуватості, а його поведінка не свідчить про щирий жаль з приводу вчинених дій, їх осуд та будь-яких суттєвих позитивних змін у соціальних орієнтаціях, які знижують ступінь його небезпечності. Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що має надію на його обмін і не бажає відбувати покарання на території України, після обміну в Україну не повернеться.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_6 активно сприяв розкриттю злочину і добровільно здався у полон без зброї, суд сприймає критично, так як пояснення обвинуваченого, свідків, а також матеріали справи, дають суду підстави вважати, що здача у полон була вимушеною, під тиском відповідних дій ЗСУ і задля врятування свого життя.

За таких обставин пом`якшуючі покарання обставини у справі, відповідно до ст. 66 КК України, судом не встановлені.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Суд, з урахуванням викладених обставин, враховуючи позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання відповідно до санкцій ч.2 ст.111 КК України позбавлення волі на строк 15 років з конфіскацією усього майна, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 не можливе без його ізоляції від суспільства.

Тому з урахуванням всіх обставин справи, загальних засад призначення покарання, а саме законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд доходить висновку про необхідність і достатність призначення обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк, визначений санкцією ч. 2 ст. 111 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Таке покарання на переконання колегії суддів буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень.

З огляду на вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, а також відсутність обставин, передбачених ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

За приписами ч.6 ст.4 даного Закону, під час дії воєнного стану в Україні у зв`язку з неможливістю доставлення військовополонених безпосередньо до табору для тримання військовополонених, з метою забезпечення їхнього життя та здоров`я такі особи можуть тимчасово перебувати у дільницях для тримання військовополонених, утворених у слідчих ізоляторах Державної кримінально-виконавчої служби України.

Такі висновки узгоджуються із положеннями ч.2 ст.103 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, згідно з якими будь-який період перебування військовополоненого під вартою в очікуванні суду віднімають від загального строку покарання, призначеного військовополоненому, та беруть до уваги під час винесення вироку

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, запобіжний захід відносно ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувався, однак останній був взятий в полон 30.12.2023 року, перебував у дільниці для тримання військовополонених, утвореній в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» в очікуванні суду, тому строк відбування покарання, призначеного ОСОБА_6 за даним вироком, слід рахувати з 30.12.2023 року.

Цивільний позов не заявлявся. Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 369, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання за ч.2 ст.111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбування покарання обчислювати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 30 грудня 2023 року.

Речові докази: камуфляжну жилетку темно-зеленого кольору, що передана на відповідальне зберігання до камери речових доказів УСБУ в Запорізькій області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3