КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000873 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, раніше судимого, останній раз: 15.02.2023 року вироком Оболонського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням ст.ст. 71, 72 цього Кодексу, до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 20 днів (покарання не відбуте), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

та його захисника - ОСОБА_6 , яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням програми «EasyCon»,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 вересня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, суд частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 15.02.2023 року та остаточно призначив ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 24.04.2023 року приблизно о 15 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебував в торговому залі магазину «Сільпо», що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Правди, 58. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, що належить ТОВ «СІЛЬПО-ФУД», вчинене в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно небезпечних наслідків, в умовах воєнного стану, 24.04.2023 року, в період часу з 15 год. 00 хв. по 15 год. 09 хв., перебуваючи в торговому залі вищевказаного магазину, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 взяв з торгівельних прилавків товар, а саме: ковбасу «Алан» Єврейська с/в в/г білкозин вагою 0,357 грамів вартістю 69 грн. 33 коп. за 100 г, на загальну суму 247 грн. 50 коп. за 357 г (без урахування ПДВ); сир «Wyke Farms» Чеддер білий екстра к/м 51% вагою 200 грамів, в кількості 6 штук, вартістю 172 грн. 90 коп. за одиницю, на загальну суму 1037 грн. 40 коп. (без урахування ПДВ); лосось «Kaija» філе в томатному кремі, вагою 170 грамів в кількості 3 штуки, вартістю 122 грн. 87 коп. за одиницю, на загальну суму 368 грн. 61 коп. (без урахування ПДВ); ковбасу «Алан» Яловича с/к в/г, вагою 0,349 грамів, вартістю 66 грн. 26 коп. за 100 г, 231 грн. 25 коп. за 349 г (без урахування ПДВ); сир «Chidetti» Парміджано Реджано 44% кор./мол 18міс, вагою 150 грамів, в кількості 3 штуки, вартістю 199 грн. 00 коп. за одиницю, на загальну суму 597 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ); фісташки «Премія» смажені солоні, вагою 100 грамів, вартістю 116 грн. 10 коп. (без урахування ПДВ); палочки крабові «Водний мир» охолоджені, вагою 500 грамів, вартістю 153 грн. 13 коп. (без урахування ПДВ), який сховав у рюкзак який був при ньому.

У подальшому, 24.04.2023 року, о 15 год. 10 хв., ОСОБА_5 , тримаючи при собі вищевказаний товар, не сплативши його вартість, пройшов повз касову зону та направився до виходу з приміщення магазину «Сільпо», розташованого за адресою: м. Київ, пр. Правди, 58, тим самим намагався повторно таємно викрасти зазначений товар на загальну суму 2750 грн. 99 коп., тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони даного магазину.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року, ухвалений щодо нього змінити та призначити йому більш м`яке покарання, не пов`язане з триманням під вартою.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги посилається на те, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки зважаючи на наявність обставин, які пом`якшують покарання, є усі підстави застосувати до нього положення ст. 69 КК України, при призначенні покарання.

На думку, апелянта, він, ОСОБА_5 , зрозумів усі негативні наслідки вчиненого ним злочину, вчинив злочин внаслідок збігу тяжких життєвих обставин, те, що він своїми діями ніякого збитку магазину не завдав, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття у вчиненому, визнання вини в повному обсязі та активне сприяння слідству.

Таким чином, враховуючи, усі перераховані обставини у сукупності свідчать про можливе застосування до нього положень ст. 69 КК України.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 також подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року змінити та призначити ОСОБА_5 покарання не пов`язане з позбавленням волі, застосувавши ст.ст. 69, 75 КК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник зазначає про те, що вирок суду в частині призначеного покарання є надто суворим, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки за своїм розміром та видом міра покарання є явно несправедливою внаслідок суворості та суперечить вимогам ст.ст. 50, 56 КК України.

Зокрема, апелянт посилається на те, що визнаючи ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України та призначаючи покарання у межах санкції вказаних статей, суд першої інстанції не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують його покарання, а саме щире каяття, визнання вини, те що він вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких життєвих обставин. Також вказує на те, що суд першої інстанції не врахував відсутність претензій з боку потерпілого, оскільки фактично збитки не заподіяні.

На думку захисника, наявність пом`якшуючих покарання обставин, у своїй сукупності в достатній мірі впливає на зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченого, а так само істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та дає підстави для призначення покарання в межах санкцій, але не надто суворе, зі звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком, що забезпечить дотримання засад призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг сторони захисту та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким, у тому числі стороною захисту, не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і правова кваліфікація дійОСОБА_5 ,не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданих апеляційних скарг, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином; дані про особу винного, який на обліку у лікаря нарколога та/або лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність претензій від потерпілого, продукти харчування потерпілому повернуті, а також обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом'якшує покарання ОСОБА_5 , суд визнав щире каяття.

Обставиною, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнав рецидив злочину.

З урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, яка пом`якшує покарання та обставини, яка його обтяжує, особи винного, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; беручи до уваги те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення в тому числі корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення та перевиховання можливі лише в умовах ізоляції від суспільства.

Таке покарання, як зазначено у вироку, буде достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання та запобіганню вчиненню нових злочинів, що відповідатиме його особі та буде достатнім для досягнення мети, визначеної у ст. 50 КК України.

При цьому, зважаючи на вищенаведене, суд не знайшов підстав для висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання.

Крім цього, встановивши, що 15.02.2023 року ОСОБА_5 був засуджений за ч. 2 ст. 389 КК України, із застосуванням положень ст.ст. 71, 72 цього Кодексу, до покарання у виді арешту строком на 3 місяці 20 днів, яке останній не відбув, а також те, що інкриміноване останньому, згідно оскаржуваному вироку, кримінальне правопорушення, вчинив після постановлення вироку від 15.02.2023 року, але до повного відбуття покарання, суд першої інстанції, при призначенні обвинуваченому остаточного покарання, визнав необхідним застосувати до нього положення ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за попереднім вироком.

Підстави для застосування до ОСОБА_5 ст.ст. 69, 69-1 КК України, на думку суду першої інстанції, відсутні.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, як за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, так і, у відповідності до вимог, передбачених ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам ст.ст. 50, 65, 71, 72 КК України, а тому, всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, не вбачає законних підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного покарання та пом`якшення призначеного ОСОБА_5 покарання зі звільненням останнього від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 цього Кодексу чи призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки вказані апеляційні скарги не містить ґрунтовних підстав для прийняття такого рішення, в тому числі через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, відповідно до вимог, передбачених ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Незважаючи на вимоги вказаної норми кримінального процесуального закону, в апеляційних скаргах обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 не наведено будь-яких ґрунтовних даних, які б дозволили зробити висновок про те, що покарання, призначене ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років 1 місяць, як за своїм видом, так і розміром, є явно несправедливим через його суворість.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не повною мірою врахував всі обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а саме те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, критично оцінив свої дії та зробив для себе певні висновки, в результаті чого активно допомагав слідчим органам встановити істину по справі, повернув викрадене, а потерпілі не мають до нього претензій, на думку колегії суддів, не може свідчити про явну несправедливість призначеного ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України через його суворість, оскільки саме з урахування тих обставин, на які посилається у своїй скарзі обвинувачений та його захисник, суд першої інстанції призначив обвинуваченому мінімальне за розміром покарання, передбачене санкцією ч. 4 згаданої вище статті.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла висновку про відсутність достатніх правових підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України чи призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, оскільки вирок суду щодо ОСОБА_5 , в тому числі в частині призначеного йому покарання, є законним та обґрунтованим.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним прийняти рішення, яким вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а його апеляційну скаргу та апеляційну скаргу його захисника - адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 758/7908/23

Номер провадження :11-кп/824/698/2024

Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1