Справа № 646/3225/24
№ провадження 1-кс/646/793/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2024 м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.03.2024,

в с т а н о в и в:

26.03.2024 ОСОБА_3 через підсистему «Електронний суд» звернулася до слідчого судді зі скаргою, в якій просила зобов`язати уповноважених осіб ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 25.03.2024.

В обґрунтування скарги зазначено, що 25.03.2024 ОСОБА_3 було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за фактом незаконного заволодіння квартирою її загиблого сина та майна, що знаходиться у ній. Кримінальне провадження розпочате лише за фактом ч. 3 ст. 358 КК України, багаторазові звернення з заявами про заволодіння нерухомістю та майном сина ОСОБА_5 не беруться до увагу працівниками відділу поліції. У зв`язку з чим, заявник була змушена звернутися до слідчого судді зі скаргою для захисту своїх прав.

В судовому засіданні ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила її задовольнити. Заявник пояснила, що 08.11.2023 її син ОСОБА_5 помер під час виконання бойового завдання поблизу АДРЕСА_1 . Після смерті сина заявник звернулася для прийняття спадщини у нотаріуса, де дізналася, що спадкова справа після смерті її сина вже відкрита, оскільки за життя її сином був складений заповіт від 03.11.2020 на належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_6 . Цього ж числа померлий ОСОБА_5 склав на ОСОБА_6 довіреність на представництво його інтересів в підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності з питань, що стосуються його законних прав та інтересів з приводу належної йому квартири за вищевказаною адресою. Заявник вважає, що померлим ОСОБА_5 заповіт та довіреність були укладені під психічним примусом або шляхом підроблення його підпису, тому ОСОБА_6 та її співмешканець незаконно перебувають у квартирі, належній її померлому сину на підставі підробленого заповіту та простроченої довіреності, де перебувають документи на право власності на цю квартиру та належну самій заявниці. З цих підстав заявниця звернулася 25.03.2024 до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області за фактом незаконного заволодіння квартирою, крадіжкою в особливо великому розмірі, яку органи поліції відмовили прийняти та зареєструвати. Станом на день розгляду скарги відомості за цим фактом не внесені.

Слідчий у судовому засіданні вважав скаргу необґрунтованою та просив відмовити у її задоволенні. Слідчий пояснив, що до ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області відсутні відомості про надходження заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 25.03.2024. За фактом підробки заповіту, складеного ОСОБА_5 відкрите кримінальне провадження №0000336 від 15.03.2024 за ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_3 є заявником у кримінального провадженні. Факт кримінального правопорушення перевіряється, органом досудового розслідування будуть допитуватися ОСОБА_6 та її співмешканець, після чого у разі наявності достатніх доказів ОСОБА_3 буде надано статус потерпілої у кримінальному провадженні. Для огляду слідчим надано до суду матеріали кримінального провадженні №0000336 від 15.03.2024 за ч. 3 ст. 358 КК України.

Заслухавши доводи заявниці, слідчого, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали у судовому засідання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч.1ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п.1 ч.1ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Заявник ОСОБА_3 скористалася своїм правом та оскаржила бездіяльність органу поліції.

Згідно з ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000336 від 15.03.2024 вбачається, що ОСОБА_7 звернувся до органів поліції за фактом неправомірного оформлення його племінником ОСОБА_7 заповіту на квартиру. В межах даного кримінального провадження ОСОБА_3 надані пояснення про те, що квартирою її сина ОСОБА_5 заволоділи треті особи. 25.03.2024 ОСОБА_8 була допитана у межах цього кримінального провадження як свідок.

Частиною 1 статті 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Аналізуючи норми ст. ст. 214, 303 КПК України, які свідчать про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення. При цьому зі скарги заявниці до слідчого судді вбачається, що вона оскаржує бездіяльність уповноважених осіб ВП №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за її заявою від 25.03.2024, яку не додано до скарги, а також не долучено у судовому засіданні.

Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням (частина 1 статті 1 КК). Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили (частина 2 статті 1 КК). Кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення (частина 1 статті 11 КК).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (стаття 2 КПК).

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

Чинним КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 1 статті 214 КПК). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК).

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК.

Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: (1)короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; (2)попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК). Вказане узгоджується з позицією, викладеною в Узагальненні ВССУ №9-49/0/4-17 від 12.01.2017, за якою КПК дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Вказана інформація необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу; в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, існують обставини, в силу яких передбачений законом механізм притягнення до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення, не може бути застосований за відсутності відомостей з інших джерел, що можуть свідчити про кримінальне правопорушення, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питань та за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту».

Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16.05.2019 (справа №761/20985/18, провадження №51-8007км18) наголосив: «... якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин ...».

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Вказане слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

У межах розгляду скарги за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурор внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Враховуючи, що заявником не долучено до матеріалів скарги заяву про вчинення кримінального правопорушення від 25.03.2024, така заява у матеріалах справи відсутня, та заявником у судовому засідання не надана, слідчий суддя позбавлений можливості оцінити її зміст та обґрунтованість доводів скарги.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання учасниками їхніх правових позицій (ч. 1 ст. 22 КПК України).

Відтак, оцінюючи доводи скарги та матеріали, що додані до неї, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість скарги та недоведення скаржником обставин та, відповідно, про необхідність відмови у задоволенні вимог скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Відділу поліції №1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 25.03.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 29.03.2024 о 14:30 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1