Справа № 204/4242/23
Провадження № 1-кп/204/361/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000084 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30 січня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Миролюбівка Попільнянського району Житомирської області, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,-

за участю: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29 січня 2023 року близько 13 години 54 хвилини, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні магазину «Добробут», побачив на вітрині пательню 20 см, млинці, мармур 1484, яку визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, перебуваючи у вищевказаному місці та вищевказаний час, ОСОБА_7 підійшовши до вітрини, на якій знаходився вищевказаний товар та таємно, шляхом вільного доступу, взяв та сховав товар під куртку, тим самим викрав пательню 20 см, млинці, мармур 1484 та, тримаючи її під курткою покинув вищевказане приміщення.

Будучи поміченим співробітником магазину «Добробут», як особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ОСОБА_3 на вимогу співробітника повернути або розплатитися за товар, відмовився повертати пательню та, усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними, у останнього раптово виник злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану, приблизно о 14 годині 10 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 , діючи умисно, тримаючи в руках викрадений товар, відмовився повертати вищевказаний товар та зник з місця вчинення кримінального правопорушення та отримав реальну змогу розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , майнову шкоду згідно висновку експерта № 649 від 08 лютого 2023 року у розмірі 446 гривень 48 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, щиросердно розкаявся. Суду надав показання, що будучи за адресою вул. Робоча, він взяв сковорідку та засунув під куртку. Коли він вийшов на вулицю, його наздогнала директор магазину. Він сказав директору цього магазину, що він сковорідку віддасть, та готовий був повернутись до магазину, однак приїхав наряд поліції та його забрали до відділку поліції. Сковорідку повернув у відділку поліції. Дата та час, які зазначені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Раніше до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався. Має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Викрадене майно ним було повернуто власнику. Він сприяв швидкому проведенню досудового розслідування. Дуже шкодує та щиросердно кається у вчиненому.

Від представника потерпілого ОСОБА_8 на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої просила провести судовий розгляд без її участі. Цивільний позов заявляти не буде. Проти застосування судом ч. 3 ст. 349 КПК України і скороченого судового розгляду не заперечувала. Просила обвинуваченому призначити покарання на розсуд суду.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення та вказані обставини ніким не оспорюються, а його покази в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, а також позиції представника потерпілого, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються (зокрема щодо факту скоєння обвинуваченим даного кримінального правопорушення та його обставин), та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого, дослідження матеріалів справи та документів, що характеризують його особу та мають значення для вирішення питання щодо речових доказів та судових витрат.

При цьому судом, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України завдань закону про кримінальну відповідальність - правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

У відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, враховує наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності), особу винного, який відповідно до характеристики наданої ДОП СП ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області характеризується як зразковий громадянин, який підтримує добрі стосунки як у сім`ї, так і в спілкуванні із сусідами. Приймає участь в громадському житті вулиці, будинку, в необхідних роботах пов`язаних з благоустроєм прилеглої території до подвір`я. В конфліктних ситуаціях з сусідами помічений не був. Скарг від сусідів та мешканців вулиці не надходило. Під час здійснення перевірки компрометуючої інформації встановлено не було. На обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючого. Маючого на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . До кримінальної відповідальності притягується вперше, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає: щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; відшкодування шкоди, наявність на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Абзацом 2 п. 2 Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винуватого, обставин, що впливають на покарання.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справах «Ятрідіс проти Греції» та «Щокін проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його вік, наявність на утриманні малолітніх дітей, наявність позитивних характеристик з місця проживання, відсутність претензій з боку представника потерпілого, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також враховуючи позицію прокурора, суд приходить до висновку про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі.

При цьому, судом також враховується те, що обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні негативно оцінив власну протиправну поведінку і в подальшому пообіцяв не порушувати закон, завіривши суд щодо недопустимості будь-яких антисоціальних проявів в майбутньому зі свого боку, при цьому також береться до уваги й позиція представника потерпілого, яка вважала за можливим призначення останньому покарання на розсуд суду, матеріальних претензій в неї до обвинуваченого не має, майно, яке було предметом вчинення кримінального правопорушення було повернуто потерпілому, тяжких наслідків у зв`язку із вчиненням вказаного кримінального правопорушення не виникло, а тому, на переконання суду, в даному конкретному випадку вбачається можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, із застосуванням до останнього ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і викладене на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів ч. 9 ст. 100 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь судового експерта ОСОБА_9 витрати на проведення по справі судово-товарознавчої експертизи № 649 від 08 лютого 2023 року згідно наданого звіту.

На підставі викладеного та керуючись статтями 100, 124, 370, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання, якщо він в період іспитового строку трьох років - не вчинить нового кримінального правопорушення і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 3 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід по даному кримінальному провадженню не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь судового експерта ОСОБА_9 (свідоцтво № 1847 від 25.11.2016 року, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України, вул. 6-го Грудня, 27 м. Олександрія, Кіровоградська область, 28000 р/р 2537, МФО 323583, код ЄДРПОУ в АФ «Приватбанк», м. Олександрія) витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 649 від 08 лютого 2023 року, у сумі 200 (двісті) гривень 00 копійок.

Речові докази:

- сковорідку (пательню) чорного кольору в білу крапку, металеву з пластиковою ручкою, яку було передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 повернути законному власнику;

- акт інвентаризації товарів на складі № УТ29 від 29 січня 2023 року, яка зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозаписи з камер відеоспостереження за 29 січня 2023 року з приміщення магазину «Добробут», які зберігаються в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозапис з камер відеоспостереження за 29 січня 2023 року з фасаду будинку, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- відеозапис з ходом проведення слідчого експеременту, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1