Провадження № 1-кп/185/203/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в період воєнного стану кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001015 від 18 вересня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, з повною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого в ШУ «Героїв Космосу» ш. Павлоградська на посаді машиніста електровоза, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілогоадвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

17 вересня 2022 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи біля під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_2 , зустрів раніше знайомого йому сусіда ОСОБА_6 , якому запропонував піти в торець вказаного будинку поговорити з приводу розмови останнього з його сином. Зайшовши за будинок, зі сторони під`їзду № 1, ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязнених відносин, в ході сварки, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, умисно приснув з газового балончику невідомою хімічною речовиною в очі ОСОБА_6 , після чого останній з метою захистити себе почав відмахуватися від ОСОБА_3 , на що ОСОБА_3 скориставшись безпорадністю ОСОБА_6 , повалив останнього на землю та діючи умисно, продовжуючи свій злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, сівши зверху на живіт ОСОБА_6 умисно наніс останньому кулаками обох рук не менше чотирьох ударів в область обличчя, спричинивши своїми діями ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: переломів нижньої стінки орбіти зліва та кісток носу, синців та саден обох очей, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока, що за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 1 ст. 122 КК України як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають тим, що мали місце. Пояснив, що 17 вересня 2022 року у вечірній час доби він, перебуваючи біля під`їзду № 3 буд. АДРЕСА_2 , мав неприємну розмову зі своїм сусідом ОСОБА_6 , в ході якої він приснув з газового балончику в очі ОСОБА_6 та наніс йому кулаками обох рук декілька ударів в область обличчя. Дуже шкодує з цього приводу та щиро розкаюється. Щодо вирішення цивільного позову, пред`явленого до нього ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп., завданої кримінальним правопорушенням, поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 надав заяву згідно якої просив розглянути справу без його участі, щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Крім повного визнання вини, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у фактично скоєному також повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені під час судового розгляду.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення чи іншу подію від 17 вересня 2022 року ОСОБА_6 заявив про те, що 17 вересня 2022 року приблизно о 16 год. 35 хв. по АДРЕСА_2 ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив йому тілесні ушкодження.

Згідно протоколу огляду місця події від 17 вересня 2022 року та фототаблиці до нього, проведено огляд ділянки місцевості розташованої за адресою: АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено газовий балончик «Кобра-1Н».

Згідно висновку експерта від 20 жовтня 2022 року № 364, згідно наданої медичної документації та об`єктивних даних огляду у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів нижньої стінки орбіти зліва та кісток носу, синців та саден обох очей, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді переломів нижньої стінки орбіти зліва та кісток носу, синців та саден обох очей, субкон`юнктивального крововиливу лівого ока утворилися від дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладання діючої сили у вищезазначені області та за своїм характером відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17 січня 1995 року. Враховуючи кількість та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 було спричинено не менше двох травмуючих дій. Враховуючи морфологічні ознаки виявлених тілесних ушкоджень, давність їх утворення може відповідати даті, вказаній в постанові про призначення судово-медичної експертизи та наданій медичній документації на його ім`я, тобто 17 вересня 2022 року.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2022 року з відеозаписом до нього, свідок ОСОБА_7 відтворила обставини події, які мали місце 17 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 15 жовтня 2022 року з відеозаписом до нього, ОСОБА_6 відтворив обставини події, які мали місце 17 вересня 2022 року за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Войнової 6. Зокрема, ОСОБА_6 відтворив механізм нанесення йому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень та розповів, що 17 вересня 2022 року близько 17:00 год. бризнув йому в обличчя балончиком, після чого повалив на землю та наніс кулаками рук не менше чотирьох ударів в область обличчя.

Згідно висновку експерта від 20 жовтня 2022 року № 365-Д, враховуючи локалізацію та характер виявлених тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , механізм спричинення виявлених тілесних ушкоджень у нього не суперечить механізму їх заподіяння, зазначеним в ході проведення слідчого експерименту за його участю, тобто не виключена можливість їх утворення за даних обставин та умов, відображених в ході проведення слідчого експерименту за його участю, а саме нанесення йому ударів тупим твердим предметом, ймовірно кулаками, так як в момент безпосереднього отримання тілесних ушкоджень, очі були закриті через забризкування їх з газового балончику, по відчуттям удари приходилися в область лівої половини обличчя, в ділянку носу та лівого ока.

Ці докази суд визнає допустимими і належними, достовірними і достатніми, оскільки у відповідності до ст.ст. 84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а також є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України. Зазначені докази винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 сумнівів у достовірності не викликають, викривають обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.

Таким чином, суд приходить до переконання, що своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, його винуватість доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, вважає доведеною.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В своєму рішенні «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Оцінюючи в сукупності досліджені докази винуватості обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 доведена «поза розумним сумнівом», оскільки наведені у вироку докази винуватості обвинуваченого є очевидними і безсумнівними.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинене кримінальне правопорушення, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових кримінальних правопорушень.

За правилами ст. 65 КК України суд призначає покарання за вчинене кримінальне правопорушення відповідно до Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Вимоги цієї норми є імперативними, тобто обов`язковими до застосування судом. Наведені у ній положення зобов`язують суд при призначенні покарання враховувати не лише ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, що обтяжують покарання, а й особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного: раніше не судимий, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання згідно ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання згідно ст. 67 КК України, відсутні.

Суд приходить до висновку, що обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 не є винятковою і не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України - призначення більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом.

Суд вважає, що покарання ОСОБА_3 слід призначити в межах санкції статті, за якою він обвинувачується, у вигляді позбавлення волі.

Суд прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства і вважає можливим звільнити його від відбування покарання відповідно до ст. 75 КК України з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та досягнення самої мети покарання, згідно ст. 50 КК України.

Міра запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не обиралась та до набрання вироком законної чинності не обирається.

Приймаючи рішення за позовними вимогами потерпілого ОСОБА_6 про стягнення моральної (немайнової) шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп. з обвинуваченого ОСОБА_3 суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частина 3 ст. 23 ЦК України передбачає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Постанова Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» орієнтує суди, що розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, психічних та інших), яких зазнав позивач, характер немайнових витрат, їх тривалість, можливість відновлення тощо та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого.

Заявлена вимога цивільного позивача про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди пов`язується з фактом заподіяння злочином моральної шкоди, і суд враховуючи стан здоров`я потерпілого, фізичні та душевні страждання, що призвели до негативних змін у житті потерпілого, тяжкість вимушених змін у його звичайному способі життя, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає, що маються підстави для відшкодування моральної шкоди відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України та п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Враховуючи конкретні обставини справи, характер і обсяг фізичних та душевних страждань, яких зазнав потерпілий ОСОБА_6 , а також враховуючи принцип розумності і справедливості суд вважає можливим стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого 30000 грн 00 коп., в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази вирішується на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо протягом іспитового строку 1 (одного) року він не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної чинності не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000 грн 00 коп., завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в сумі 30000 (тридцять тисяч) грн 00 коп.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речові докази:

- газовий балончик «Кобра-1Н», який переданий на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (квитанція № 0010581) знищити;

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення, а за відсутності апеляційної скарги вирок набуває законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому та представнику потерпілого.

Суддя: ОСОБА_1