СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3905/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадяни України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи організаторські здібності, лідерські якості та відповідний авторитет серед криміногенного елементу, діючи умисно, з корисних мотивів, за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше початку грудня 2023 року, вирішили зайнятися незаконною діяльністю пов`язаною з систематичним заволодінням чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки.

З метою реалізації свого злочинного умислу направленого на досягнення злочинного результату у вигляді отримання прибутку за незаконну діяльність пов`язану із заволодінням чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вирішили створити та очолити злочинну організацію діяльність якої полягатиме в систематичному вчиненні ряду тяжких злочинів - шахрайств, з використанням електронно-обчислювальної техніки та розробили план злочинної діяльності із розподілом ролей та функцій кожного її учасника, спрямованих на досягнення злочинного результату у вигляді отримання прибутку.

До вказаної злочинної організації вирішили залучити наближених до них осіб, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Останні бажаючи систематично отримувати грошові кошти за незаконну діяльність пов`язану із незаконним заволодінням чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, з використанням електронно-обчислювальної техніки, погодились на вказану пропозицію та вступили до злочинної організації.

Незаконна діяльність полягає в створенні та організації діяльності на території Київської області, а також інших регіонах України, так званих офісів « ІНФОРМАЦІЯ_6 », працівники яких, з використанням офіційних міжнародних криптовалютних бірж таких як « ОСОБА_10 », « ОСОБА_11 » та інших, під приводом отримання заробітку за тестування мережі криптовалют «EOS», «WAX» («WAXP»), шляхом введення в оману осіб, схиляють їх до проведення певного алгоритму операцій з переказу придбаної криптовалюти на заздалегідь створені останніми криптовалютні гаманці.

У подальшому до вказаної злочинної організації вступили ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_21 ІНФОРМАЦІЯ_16 , ОСОБА_22 ІНФОРМАЦІЯ_17 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_19 , які виконували як управлінські функції щодо роботи вказаних «Call-центрів», так і пошуку потенційних потерпілих через інформаційну мережу Інтернет.

В ході досудового розслідування достовірно встановлені факти вказаної діяльності зазначеної групи осіб, а саме вчинення шахрайських дій відносно громадян Республіки Молдова.

Так, в період часу з 12.02.2024 року по 23.02.2024 року учасник вказаної злочинної організації ОСОБА_19 , після надання потерпілому ОСОБА_26 недостовірної інформації з приводу проведення останнім тестування мереж криптовалют, ввівши останнього в оману та схиливши до співпраці заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_26 на суму 1500 доларів США, чим завдав матеріальну шкоду на суму 56957 гривень, згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 23.02.2024 року.

Крім цього, в період часу з 04.04.2024 року по 08.04.2024 року, інший учасник вказаної злочинної організації ОСОБА_21 , в аналогічний спосіб, заволодів грошовими коштами потерпілого ОСОБА_27 на суму 713 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 08.04.2024 становить 27695 гривень 56 копійок.

Також, в період часу з 03.04.2024 року по 15.04.2024 року учасник вказаної злочинної організації, ОСОБА_20 , шляхом введення в оману потерпілої ОСОБА_28 щодо тестування мереж криптовалют та отримавши доступ до електронного гаманця потерпілої, без її згоди, здійснив купівлю та переказ криптовалюти на загальну суму 617 доларів США на підконтрольний йому електронний гаманець, спричинивши потерпілій ОСОБА_28 матеріальну шкоду на вказану суму, що відповідно до офіційного курсу валют Національного банку України станом на 15.04.2024 року становить 24309 гривень 18 копійок.

Отримані у заначений спосіб грошові кошти учасниками злочинної організації перераховувались на підконтрольні електронні гаманці та у подальшому використовувались для особистого збагачення.

Дана інформація підтверджують допитами потерпілих ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , допитами свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , оглядами акаунтів криптобірж потерпілих, оглядами акаунтів «Telegram» потерпілих та іншими матеріалами в їх сукупності.

30.05.2024 року проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_31 , ключ від автомобіля.

По завершенні обшуку зазначений автомобіль поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів.

Також під час здійснення досудового розслідування встановлено, що автомобілем марки MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , користувався підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користувався на постійній основі, фактично будучи його власником, тим самим приховуючи від правоохоронних органів свої статки здобуті злочинним шляхом, які незаконно отримувалися від проведення ним протиправної діяльності, яка полягає в систематичному вчиненні ряду тяжких злочинів - шахрайств.

Слідчим від 30.05.2024 року винесено постанову про визнання речовими доказами речі, які було вилучено в ході обшуку автомобіля MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_31 , ключ від автомобіля, в тому числі і зазначений вище автомобіль.

В органу досудового розслідування є достатньо даних вважати, що перелічені вище речі та документи зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, а також кошти здобуті протиправним шляхом у зв`язку з вимагання та отримання неправомірної вигоди.

У зв`язку вище викладеним, для забезпечення збереження речових доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на вказані речі, що передбачено п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Беручи до уваги те, що вилучені вищевказані речі, відповідно до ст. 98 КПК України, являються речовими доказами, з метою забезпечення збереження речових доказів, та щодо них у подальшому існує об`єктивна необхідність призначення та проведення відповідних судових-товарознавчих та інших видів експертиз, прокурор просить слідчого суддю накласти арешт з метою забезпечення збереження речових доказів на майно, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, що вилучене в ході проведення обшуку, а саме на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (автомобіль відповідно до реєстраційної картки на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_32 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_31 , ключ від автомобіля.

11.06.2024 року від представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_33 надійшли заперечення на клопотання слідчого про арешт майна.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_34 від 19 червня 2024 року у задоволенні заявленому відводу захисником підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатом ОСОБА_35 слідчому судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 при розгляді клопотання про арешт майна відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_36 від 27 червня 2024 року у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 відмовлено.

02.07.2024 року представник власника майна ОСОБА_37 - адвокат ОСОБА_4 подав заперечення проти клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просив в задоволенні клопотання відмовити. Свою позиція аргументував тим, що вилучений транспортний засіб не передавався в користування підозрюваного та не має жодного зв`язку із кримінальним правопорушенням. Крім того, зазначив, що транспортний засіб був вилучений безпідставно.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у клопотанні.

Захисник третьої особи, стосовно майна якої вирішується питання про арешт у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив, зважаючи на його необґрунтованість.

У відповідності до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області, знаходиться кримінальне провадження за № 0001056 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України (а.с. 6-10, 11-13, 14-16).

Уході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арештуна майно, яке було вилучено 30.05.2024 року в ході обшуку з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено під час обшуку, який відбувся 30.05.2024 року. Обшук був проведений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, про що свідчить протокол обшуку від 30.05.2024 (а.с. 138-142).

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 23 травня 2024 року (справа №759/10568/24) надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення злочину та відшукування та вилучення знарядь кримінального правопорушення (а.с. 134-137).

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Київській області від 30.05.2024 року про визнання та приєднання до матеріалів досудового розслідування речових доказів, вилучений під час обшуку автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційної картки на транспортний засіб належить за ОСОБА_38 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.12.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України. Постановлено речовий доказ, а саме автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , зберігати на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів (а.с. 144 - 147).

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання прокурора обґрунтовувалось тим, що метою накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У відповідності до наявних в матеріалах справи доказів слідчим суддею встановлено, що автомобілем марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 на постійній основі фактично користувався підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як було встановлено слідчим суддею, вилучений в ході обшуку 30.05.2024 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який відповідно до реєстраційної картки на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_20 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001056 від 12.12.2023 року.

Крім того, слідчий суддя вважає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_39 та ключ від автомобіля містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження, оскільки є висока вірогідність того, що вищезазначене майно набуте кримінально протиправним шляхом, а відтак воно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Ч. 5 ст. 171 ЦПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, майно було вилучено у ході обшуку 30.05.2024 року,

Клопотання направлене до суду 31.05.2024 року засобами поштового зв`язку, що встановлено із експрес-накладної, що міститься на поштовому конверті.

Відтак, вимоги ч. 5 ст. 171 ЦПК України дотримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором доведено як необхідність арешту, так і наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001056 від 12.12.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 30.05.2024 року в ході обшуку, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом заборони користування ним, розпоряджання та відчуження, а саме: на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ МАYВАСН S580», 2021 року випуску, чорного кольору, н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 (автомобіль відповідно до реєстраційної картки на транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_32 ), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_31 , ключ від автомобіля.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено і оголошено в приміщенні суду 05.07.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1