Справа № 541/844/24
№ провадження 1-кп/541/149/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 22 грудня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001458 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргорода Полтавської області, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, який працює адміністратором в фітнес-клубі «Лайм», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

22 грудня 2023 року близько 17 год 30 хв. водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя в напрямку перехрестя з вул. Озерною, навпроти території ОЗО «Миргородський ліцей № 1 ім. П.Мирного», розташованого в м. Миргороді по вул. Гоголя, 173/2, з власної необережності, порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, в яких вказано, що водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, не врахував дорожні умови, щоб мати змогу повністю контролювати свій рух, та допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля в праву частину тіла пішохода ОСОБА_4 , яка рухалась по пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля марки Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 22 січня 2024 року № 57 отримала наступні тілесні ушкодження: гострий травматичний субдуральний крововилив, травматичний субарахноїдальний крововилив зправа, лінійний перелом обох тім`яних кісток, скалковий перелом медіальної кісточки великогомілкової кістки з латеральним зміщенням уламку, перелом заднього краю дистального метафазу великогомілкової кістки з дорзальним зміщенням уламку, перелом дистальної третини діафізу малогомілкової кістки зі зміщенням уламку латерально на ширину кортикалу, підвивих гомілкоступневого суглобу, які могли утворитися від дії тупих, твердих предметів, також, можливо, при дорожньо-транспортній пригоді, та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент спричинення.

Відповідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 19 січня 2024 року

№ СЕ-19/117-24/529-ІТ, в заданій дорожній обстановці в діях водія автомобіля Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності з вимогами п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В заданій дорожній обстановці водій автомобіля марки Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_4 шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху.

Потерпіла під час судового розгляду пояснила, що 22 грудня 2023 року після 17 год вона переходила дорогу біля школи № 1 по пішохідному переходу. Опадів у цей день не було, пішохідний перехід освітлювався, вона була одягнута у світле пальто. Коли ОСОБА_4 переходила дорогу, вона подивилась ліворуч, праворуч. Один автомобіль зупинився та пропустив її, а транспортний засіб під керуванням обвинуваченого на великій швидкості під час обгону здійснив наїзд на неї. Від удару ОСОБА_4 впала та втратила свідомість, тому події, які відбувалось далі, вона не пам`ятає. Потерпілій було проведено три операції на нозі та на плечі, операції були складні, враховуючи її вік та хворе серце. Обвинувачений оплачував за операції та лікування, гроші передавав її сину, в якому розмірі потерпілій не відомо. Наразі ОСОБА_4 потребує ще операції на голові, але обвинувачений проведення цієї операції ще не оплатив. Потерпіла не наполягала на призначення обвинуваченому суворого покарання, але зазначила, що він зобов`язаний оплатити її наступну операцію

Факт надання обвинуваченим матеріальної допомоги на лікування потерпілої в судовому засіданні було підтверджено свідком ОСОБА_7 , який є сином потерпілої ОСОБА_4 . Свідок зазначив, що він отримав від ОСОБА_5 кошти на проведення двох операцій, придбання медикаментів, медичного обладнання.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, факти, викладені в обвинувальному акті, підтвердив та зазначив наступне. 22 грудня 2023 року приблизно о 18 год він рухався на автомобілі Ford в м. Миргороді по вул. Гоголя з центру в напрямку школи № 1 в межах дозволеної швидкості. Оскільки були опади, на автомобілі працювали склоочисники, що заважало нормальній видимості. ОСОБА_5 під`їхав до пішохідного переходу, який не освітлювався, побачив, що потерпіла швидко переходила дорогу. Для уникнення наїзду обвинувачений здійснив маневр вправо, але лівою стороною зачепів потерпілу, яка від удару упала на проїзну частину. Обвинувачений попросив перехожого викликати поліцію та «Швидку допомогу» і до їх приїзду перебував поруч із потерпілою. Після того, як ОСОБА_4 була госпіталізована, обвинувачений зателефонував її сину, запропонував допомогу. ОСОБА_5 були оплачені дві операції потерпілої по 40 000 грн кожна. Крім того, він додатково дав по 1 500 грн на кожну операцію, 500 доларів США, надавав гроші на придбання ліків, перераховуючи їх на банківську карту сина потерпілої. Про вчинене жалкує, повністю визнає свою провину, вибачився перед потерпілою, запевнив, що в подальшому надаватиме допомогу потерпілій на лікування. Просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а також не позбавляти права керування транспортним засобом.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши потерпілу, обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке у відповідності зі ст. 12 КК України віднесено до тяжких злочинів, конкретні обставини провадження, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше не судимий, вперше вчинив злочин з необережності, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодовував потерпілій кошти на її лікування, його відношення до скоєного, щире каяття, поведінку обвинуваченого після дорожньо-транспортної пригоди, думку потерпілої, яка не наполягала на суворій мірі покарання, та приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки саме це покарання найбільш відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, а також вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

П. 20 зазначеної Постанови визначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Суд вважає можливим не призначати обвинуваченому додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше вчинив необережний злочин, його відношення до скоєного ним злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також необхідність використання транспортного засобу.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого суд не встановив.

Цивільний позов заявлено не було.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів і які документально підтверджені, в сумі 1 514,56 грн відповідно до вимог ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн 56 коп.

Арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 27 грудня 2023 року на автомобіль Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки Ford моделі Kuga, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано під розписку ОСОБА_5 , залишити останньому за належністю.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

СуддяОСОБА_1