УХВАЛА

23 травня 2024 року

м. Київ

справа № 754/7480/23

провадження № 51-1749ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року щодо нього,

встановив:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вказаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК), невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК), даний перелік є вичерпним.

Верховний Суд звертає увагу, що, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судом при ухваленні судового рішення, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, слід враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Водночас касатор у касаційній скарзі значну уваги приділяє достовірності доказів та невідповідності висновків фактичним обставинам, що не є предметом касаційного розгляду, в той же час посилаючись на неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність та на порушення норм КПК, не конкретизує в чому виразились істотні порушення вимог КПК, як вони вплинули на законність прийнятих рішень.

В касаційній скарзі засуджений також не розмежовує, які докази він вважає неналежними і чому, а які недопустимими.

Крім цього, ОСОБА_4 не розкриває, які істотні порушення вимог КПК допущено судом апеляційної інстанції, посилається лише на те, що цей суд не навів належних мотивів і не проаналізував доводів викладених стороною захисту, однак не конкретизує, в чому вказані порушення виражені, на які доводи суд не дав відповіді та які не спростував.

Крім цього, у прохальній частині засуджений просить закрити провадження у справі, однак не вказує з яких підстав, відповідно до приписів ст. 284 КПК.

Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2023 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року щодо нього залишити без руху та надати скаржнику 15 днів для усунення виявлених недоліків - з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3