Справа № 760/4695/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3042/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю:

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 24 березня 2024 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно з ухвалою суду, в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за № 0002583 від 12.11.2022 щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24 березня 2024 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що ризик переховування від правосуддя обумовлюється серед іншого, можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, санкція ч.4 ст.152 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, суд зазначив, що стороною обвинувачення належним чином обґрунтовано наявність ризику, що обвинувачений може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні. Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, той факт, що потерпіла проживала з ним однією сім`єю, а отже останній може впливати на малолітню дитину та її матір зокрема, шляхом насильства, залякування, примусу тощо, тобто таким чином продовжувати свою злочинну діяльність та здійснення дій щодо впливу в позапроцесуальний спосіб з метою зміни їх свідчень в частині фактичних обставин.

Водночас, стороною захисту не надано доказів чи аргументів, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, також судом не отримано відомостей, щодо обставин, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисником подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби ( АДРЕСА_1 ), та покласти додаткові обов`язки:

- заборонити перебувати в місцях спільного проживання з дружиною ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (за адресою АДРЕСА_2 );

- Обмежити спілкування ОСОБА_10 з ОСОБА_8 та дитиною ОСОБА_9 (за адресою АДРЕСА_2 );

- заборонити листування, телефонні переговори з дружиною ОСОБА_8 та дитиною ОСОБА_9 ;

- заборонити листування, телефонні переговори, зустрічі та спілкування зі свідком ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 );

- заборонити листування, телефонні переговори, зустрічі та спілкування зі свідком ОСОБА_11 ( АДРЕСА_3 ).

Свої вимоги щодо поновлення строку на апеляційне оскарження захисник мотивує тим, що 25 січня 2024 року у судовому засіданні колегією було проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Відсутність повного тексту ухвали унеможливило якісно обґрунтувати доводи апеляційної скарги. Ухвала про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не направлялась.

Захисник вказує, що відповідно до розписки копія оскаржуваної ним ухвали була отримана 07.02.2024.

З огляду на вказані обставини, захисник вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали ним пропущено з поважних причин.

Сторона захисту посилається на відсутність доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення. передбаченого ч.4 ст. 152 КК України.

Апелянт стверджує, що суд при розгляді клопотання не перевірив достовірно наявність в зібраних матеріалах кримінального провадження кваліфікуючих ознак відповідного злочину, і в супереч ст.212 КПК України не перевірив належність та допустимість доказів, якими сторона обвинувачення підтверджує обґрунтованість пред`явленого обвинувачення, і наявність яких повинна довести перед судом.

Клопотання про продовження запобіжного заходу, подане стороною обвинувачення, ґрунтується на припущеннях, і є упередженим. Жодний ризик у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, передбачений ст.177 КПК України, стороною обвинувачення не доведений.

Обвинувачений ОСОБА_7 належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання, клопотань про його участь у судовому засіданні до суду не надійшло.

За таких обставин, у відповідності до вимог ч.4 ст.4221 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Апеляційна скарга захисником обвинуваченого на ухвалу суду від 25 січня 2024 року направлена засобами поштового зв`язку 12 лютого 2024 року, тобто, з пропуском процесуального строку, визначеного ст.395 КПК України.

Відповідно вимог ст.117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Обставини, на які посилається захисник в якості підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, а саме отримання повного тексту ухвали суду та ознайомлення з мотивами прийнятого судового рішення фактично вже після закінчення строку на апеляційне оскарження - 07 лютого 2023 року, що підтверджується відповідною розпискою, колегія суддів вважає поважними та достатніми для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі, у тому числі і ризики, передбачені вимогами кримінального процесуального закону.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків чи постійного місця проживання не є тими стримуючими факторами та не переважають можливих ризиків його неправомірної поведінки.

Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність наданих стороною обвинувачення допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, то колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

На даний час в провадженні суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а саме вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням гені талій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцятирічного віку. Пред`явлене йому обвинувачення обґрунтоване викладеними в обвинувальному акті фактами та інформацією, які у своїй сукупності здатні переконати пересічного об`єктивного спостерігача у тому, що обвинувачений може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення та на даний час триває судовий розгляд, а питання щодо доведення або не доведення винуватості у його вчиненні не може бути предметом дослідження суду апеляційної інстанції, зважаючи на стадію кримінального провадження та особливості апеляційного розгляду з перегляду конкретного судового рішення. Не вправі давати таку оцінку доказам і суд першої інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень під час судового розгляду, в ході якого докази досліджуються, а оцінка їм може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

В свою чергу захисником в апеляційній скарзі не наведено будь-яких обґрунтованих доводів, які б спростовували вказані висновки суду першої інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 401, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Поновити захиснику ОСОБА_7 - адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 25 січня 2024 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 24 березня 2024 року включно - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: