Справа № 156/842/21
Провадження № 1-кп/156/6/24
ВИРОК

Іменем України

05 липня 2024 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської областів складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Іваничі кримінальне провадження № 0000477 від 01.09.2021 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іваничі, Волинської області, громадянина України, розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, з вищою освітою, працюючого у ПП «Екпулс», Республіка Польща, складальником, раніше не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України,

в с т а н о в и в :

Влітку 2020 року ОСОБА_7 отримав у розстрочку товари у продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розміщений в АДРЕСА_2 , ОСОБА_8 на загальну суму 750 грн., та грошові кошти не повернув, взятих зобов`язань не виконав.

У подальшому, 31.08.2021 близько 20 години 30 хвилин співмешканець ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , перебуваючи на вулиці біля будинку, що розміщений за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів пред`явив вимогу щодо повернення грошових коштів у сумі 750 грн. ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та керуючись метою примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, маючи при собі предмет зовні схожий на бойову зброю, який відповідно до висновку експертизи зброї № 184 від 16.09.2021 є пневматичним газо-балонним пістолетом, керуючись прямим умислом, з метою полегшення досягнення результату своїх злочинних дій, дістав вказаний предмет з-під одягу, та демонструючи реальну готовність його застосування, почергово спрямував його у район голови потерпілим, після чого продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, бажаючи повернути грошові кошти, неодноразово висловив погрози фізичною розправою, що виражалися у погрозах позбавленням життя та завданням тяжких тілесних ушкоджень потерпілим, тим самим підтверджуючи готовність до вчинення насильницьких дій.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 355 КК України, а саме примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор зазначив, що між ним та обвинуваченим ОСОБА_6 за участі захисника ОСОБА_10 ОСОБА_11 , зі згоди потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 03.06.2024 року укладено угоду про визнання винуватості, яку просив суд затвердити.

Згідно змісту вказаної угоди про визнання винуватості, обвинувачений ОСОБА_6 повністю та беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, не заперечує обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що викладене в даній угоді.

При укладенні угоди сторони погоджуються на те, що відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та примирення з потерпілими.

Сторони погодилися на призначення останньому покарання за ч.2 ст. 355 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3500 (трьох тисяч п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 59 500 гривень. На підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити сплату призначеного ОСОБА_6 штрафу у розмірі 59 500 гривень на 4 місяці шляхом його сплати рівними частинами по 14 875 гривень щомісячно в строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з дня набрання вироком законної сили.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися, а також наслідки її невиконання.

В судовому засіданні прокурор Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, підтвердив в суді, що обвинувачений ОСОБА_6 беззаперечно визнав обвинувачення в повному обсязі та погодився на призначення, вказаного в угоді, покарання. Просив угоду про визнання винуватості затвердити, та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 обумовлене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 заявив, що розуміє зміст наданих йому законом прав, розуміє наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Не заперечує проти затвердження угоди про визнання винуватості.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, із запропонованим видом та мірою покарання погодився.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого та наполягав на затвердженні вказаної угоди, оскільки жодних порушень закону під час її підписання не було, вказана угода укладена добровільно без будь-якого примусу, міра покарання відповідає тяжкості скоєного та особі обвинуваченого, наслідки її укладання та затвердження були роз`яснені всім учасникам провадження.

Також у кримінальному провадженні наявні письмові згоди потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_7 на укладення угоди про визнання обвинуваченим ОСОБА_6 винуватості у вказаному кримінальному провадженні.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладення угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитись на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_6 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному кримінальному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з огляду на таке.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю розуміє свої права, визначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого він визнав себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди.

Також суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд вважає, що укладена угода відповідає нормам КК України та інтересам суспільства і в частині узгодженого покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, є пропорційним та достатнім.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого (ч. 2 ст. 469 КК України).

Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 355 КК України, як примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, і відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, обставинами, які пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та примирення з потерпілими.

Також, суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, розлучений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працевлаштований, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Також судом установлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про визнання винуватості відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, міра покарання, узгоджена прокурором та обвинуваченим, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_7 надали письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості, у поданих заявах також зазначали, що з обвинуваченим примирилися, заподіяна ним шкода відшкодована обвинуваченим у повному обсязі.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи ст. 66 КК України, а саме щире каяття, добровільне відшкодування заподіяної шкоди та примирення з потерпілими, суд вважає, що узгоджене сторонами покарання відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вищевикладеного, суд доходить висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення ОСОБА_6 , узгодженої сторонами міри покарання в межах санкцій ч. 2 ст. 355 КК України із застосуванням ст. 69 КК України.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 має намір сплатити штраф, однак, з огляду на введення воєнного стану, внаслідок збройної агресії рф, того, що перебуває за межами території України, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 53 КК України розстрочити йому сплату штрафу на чотири місяці відповідно до угоди про визнання винуватості.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовані ухвалою слідчого судді Нововолинського суду Волинської області від 23.09.2021 слід скасувати.

Керуючись ст.ст.100, 124, 318, 373, 374, 475, ст. 615 КПК України, суд

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 03 червня 2024 року укладену між прокурором Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000477 від 01.09.2021.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 355 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 3500 (трьох тисяч п`ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 59 500 гривень.

На підставі ч.4 ст.53 КК України розстрочити сплату призначеного ОСОБА_6 штрафу у розмірі 59500 гривень на строк 4 (чотири) місяці, шляхом його сплати рівними частинами, встановивши суму виплати штрафу в розмірі 14 875 (чотирнадцять тисяч вісімсот сімдесят п`ять) гривень щомісячно, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Згідно з ч. 4 статті 26 КВК України у разі несплати чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судової експертизи зброї № СЕ-19/103- 21/7798-БЛ від 24.09.2021 року в розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривні 96 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 23.09.2021 року на тимчасове вилучене 31.08.2021 наступне майно: магазин для пістолета та його спорядження, газовий, балон, 14-ть металевих кульок; предмет, схожий на пневматичний пістолет (без магазину) з маркуванням «SAS Makarov 177 CAL 4,5 mm.», що належать ОСОБА_6 .

Речові докази, які знаходяться на зберіганні в камері РД ВП №1 ( АДРЕСА_4 , а саме:

- предмет, схожий на магазин для пістолета, із спорядженням: балоном для газу із маркуванням «7 43» та чотирнадцятьма металевими кульками світло оранжевого кольору знищити;

- предмет, схожий на пістолет (без магазину) (згідно висновку експерта від 24.09.2021 року пістолет промислового способу виготовлення, країна виробник Тайвань, фірма «SAS», заводського номеру НОМЕР_1 , калібр 4,5 мм., який належить до конструктивно схожих з пневматичною зброєю виробів та придатний до стрільби), який зберігається у камері речових доказів згідно квитанції № 2048 від 29.09.2021 року про прийом речових доказів по кримінальній справі № 0000477 - знищити.

Роз`яснити обвинуваченому про його обов`язок виконання умов угоди про визнання винуватості та передбачену ст. 389-1 КК України кримінальну відповідальність за невиконання умов угоди про визнання винуватості.

Роз`яснити обвинуваченому про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасування вироку (476 КПК України).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Волинського апеляційного суду через Іваничівський районний суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1