Провадження № 1-кс/686/5797/24
У Х В А Л А
09 липня 2024 року м. Хмельницький
Прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт на:
-автомобіль «ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 27.02.2019 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 .
- дорожній велосипед марки «Салют» синього кольору, перебував у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 .
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 05.07.2024 близько 20:20 год поблизу будинку АДРЕСА_3 водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 не вибрала безпечного інтервалу, допустила зіткнення із дорожнім велосипедом «Салют» під керуванням ОСОБА_5 , 1969 р.н., яка рухалась в попутному напрямку руху.
Внаслідок ДТП велосипедистка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження у вигляді політравми, госпіталізована до реанімаційного відділення КНП «Білогірської БПЛ», стан здоров`я важкий.
Під час досудового розслідування 05.07.2024 слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області ОСОБА_7 ,проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого вилучено: автомобіль «ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 та дорожній велосипед марки «Салют» синього кольору, які після проведення огляду вилучено та поміщено на територію майданчика для тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області, що розташований за адресою: вул. Старокостянтинівське шосе, 31, м. Шепетівка, Шепетівського району Хмельницької області.
Володілець автомобіля марки ««ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_6 та власник дорожнього велосипеду марки «Салют» ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, про розгляд клопотання повідомлені телефонограмою.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
Слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Матеріали клопотання свідчать, що зазначений транспортний засіб та велосипед безпосередньо контактували між собою в момент дорожньо-транспортної пригоди та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Отже, вказане майно має відношення до кримінального провадження, і, таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, зокрема для збереження та належної фіксації наявних на транспортних засобах слідів та дослідження їхнього технічного стану.
Ненакладення арешту на вилучене майно із забороною права на відчуження, розпорядження та користування майном або менш обтяжливий спосіб його накладення може призвести до втрати слідів дорожньо-транспортної пригоди, ремонту або відчуження майна, що, в свою чергу, призведе до втрати доказів у кримінальному провадженні і перешкодить досягненню мети кримінального провадження.
Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом. У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
За таких обставин, клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити.
-автомобіль «ЗАЗ Lanos» р.н. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 виданого 27.02.2019 належить ОСОБА_4 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 .
- дорожній велосипед марки «Салют» синього кольору, який перебував у користуванні потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_2 .
Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя