1Справа № 335/1210/24 1-кс/335/542/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , заявника ОСОБА_4 , розглянувши у відритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на бездіяльність слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за її заявою.

В скарзі посилається на те, що 19.01.2024 року нею було подано до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області заяву про вчинення стосовно неї злочину.

Відповідно до талону-повідомлення єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, подано нею заяву було зареєстровано за № 1704.

В зазначеній заяві повідомлялось, що 28.02.2023 року, нею, ОСОБА_4 у присутності її чоловіка, ОСОБА_5 було надано її двоюрідному брату, ОСОБА_6 (засоби зв`язку: НОМЕР_1 ) у позику грошові кошти у розмірі 1500 доларів США строком на один місць.

Розписка щодо надання коштів у борг не оформлювалась, адже її брат, зловживаючи її довірою запевнив її, що вчасно поверне їй надані грошові кошти.

У вересні 2023 року, ОСОБА_6 повернув на її картковий рахунок в рахунок погашення боргу грошові кошти у розмірі 15000 грн. (395 доларів США за офіційним курсом НБУ в еквіваленті).

Станом на сьогодні ОСОБА_6 , попри свої численні обіцянки повернути грошові кошти у повному обсязі, свої зобов`язання по поверненню боргу не виконав. Наразі, сума, яка підлягає поверненню дорівнює 41900 грн. (1105 доларам США за офіційним курсом НБУ в еквіваленті).

Натомість ОСОБА_6 на численні прохання заявника повернути грошові кошти не реагує, станом на сьогодні взагалі перестав виходити на зв`язок.

ОСОБА_4 наголошує, що зловживаючи її довірою, ОСОБА_6 таким чином заволодів належними їй грошовими коштами у розмірі 1105 доларів США, а тому в його діях наявний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Натомість після подання нею заяви про вчинення злочину не вчинено жодних дій, спрямованих на внесення наданих нею відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування та здійснення досудового слідства даним органом досудового розслідування.

Отже, слідчим Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, всупереч вимог ст. 214 КПК України, допущено бездіяльність. Вважає, що відомості викладені в її заяві посадові особи Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області повинні були негайно, але не пізніше 24 годин після її подання внести до ЄРДР і розпочати досудове розслідування вчиненого злочину.

Посилаючись на вищевикладене, ОСОБА_4 просить слідчого суддю визнати бездіяльність посадових осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, що полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання її заяви про вчинення кримінального правопорушення незаконною. Зобов`язати посадових осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області невідкладно вчинити передбачену ч. 1 ст. 214 КПК України процесуальну дію, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення злочину, передбаченого ст. 190 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_4 від 19.01.2024 року та розпочати за цією заявою досудове розслідування у формі досудового слідства.

В судове засідання представник Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області не з`явився, про день та час розгляду скарги повідомлявся належним чином.

Враховуючи положення статті 306 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності представника особи, бездіяльність якої оскаржується.

В судовому засіданні представник заявника - адвокат ОСОБА_7 та заявник ОСОБА_4 підтримали скаргу, просили її задовольнити з підстав та мотивів викладеній в ній.

Заслухавши пояснення представника заявника, та заявника, дослідивши скаргу та додані до неї матеріали у їх сукупності, слідчий суддя вважає, що скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї матеріалів, 19.01.2024 року о 20:38 год. за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32, до Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, поштою, через секретаря вх. Б-7 від 19.01.2024 року надійшов матеріал за зверненням ОСОБА_4 , відносно не виконання умов усного договору двоюрідним братом гр. ОСОБА_6 , для прийняття рішення згідно вимог чинного законодавства.

Вказану заяву органом досудового розслідування зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (журналі єдиного обліку) Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за № 1704, що підтверджується талоном повідомлення Єдиного обліку № 1704 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення помічника чергового сержанта поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 22.01.2024 року.

Однак, відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесені не були.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР і яка для України набрала чинності 11.09.1997 року (далі - Конвенція), закріплено принцип доступу до правосуддя.

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

При цьому, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04.12.1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France).

Реалізація такого права має здійснюватися заявником з урахуванням того, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, слідчий суддя ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 року в справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У силу ч. 2 ст. 218 КПК України якщо слідчому із заяви, повідомлення або інших джерел стало відомо про обставини, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, розслідування якого не віднесене до його компетенції, він проводить розслідування доти, доки прокурор не визначить іншу підслідність.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia) від 20.05.2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania) від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy) сторін цих відносин, відповідно.

У цьому випадку, запроваджені внутрішні процедури щодо порядку та строків унесення даних до Єдинного реєстру досудових розслідувань кореспондуються з норми наведеної ст. 214 КПК України.

Як наслідок, з вище зазначеної правової норми та запроваджених внутрішніх процедур випливає, що нормами кримінального процесуального законодавства України встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення унесення за нею відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань так, як згідно ч. 1 ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

При цьому, згаданий обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене підтверджується імперативними положеннями ст. 214 КПК України, з даного питання, так як дискредаційні повноваження суб`єкта оскарження, у цій ситуації, є обмеженими, а саме полягають у самому унесенні даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань за зверненням і все.

Адже, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але й не має права виходити за її межі.

У цьому випадку, суб`єкт оскарження фактично ухилився від реалізації своєї компетенції, шляхом виходу за її межі дискредаційних повноважень.

Слід також додати, що згідно з положеннями Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

З порушеного у зверненні питання суб`єкт оскарження нормами кримінального процесуального законодавства України обмежений свободою розсуду, бо, як орган позбавлений змоги обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У такого роду правовідносинах останній має вчинити дію прямо визначену у КПК України.

Адже, на етапі прийняття та унесення даних за зверненням до Єдиного реєстру досудових розслідувань, посилатися на положення ст. 2 КК України, яка визначає підставу кримінальної відповідальності, недоцільно, так як на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, може бути не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину.

А тому, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування чи прокурором питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Тобто, норми КПК України не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Як зазначив ЄСПЛ справі «Устименко проти України», принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представити свою справу за таких умов, які не ставлять його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

У даному випадку встановлено, що суб`єктом оскарження було отримано від особи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, але за нею, у строки визначені ст. 214 КПК України, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено не було.

Жодних відомостей про внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань Відділом поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області суду ненадано.

У рішеннях «Лелас проти Хорватії» і «Рисовський проти України» ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» та пояснив його практичне значення, зокрема, зазначивши, що держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх порушень та уникати виконання своїх обов`язків, а у цій ситуації, суб`єкт оскарження не дотрималися власних внутрішніх правил та процедур, щодо умов унесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, апріорі, вони удалися, до фактичного уникнення виконання своїх обов`язків.

Тим самим позбавили особу, яка подала заяву про злочин, як сторону, у взаємовідносинах, що склалися між ними з моменту подання такого звернення про злочин, розумної можливості представити свою справу за таких умов, які б не ставили його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною (суб`єктом оскарження).

За таких умов, з урахуванням наведеного, слідчий суддя розглянувши скаргу, у межах наявних та поданих до суду доказів, на час її розгляду, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, вважає її обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, шляхом зобов`язання суб`єкта оскарження вчинити дії передбачені ст. 214 КПК України.

При цьому слідчий суддя також зазначає, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають бути внесені усі відомості, які містять інформацію про ознаки кримінального правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_4 та надана їм відповідна, належна правова кваліфікація.

Згідно з ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії та бездіяльність під час досудового розслідування може скасувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язати припинити дію, зобов`язати вчинити певну дію, відмовити у задоволенні скарги.

Визнання бездіяльності уповноважених осіб органу досудового розслідування, у тому числі незаконною не входить до повноважень слідчого судді за наслідком розгляду скарги, тому скарга ОСОБА_4 підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст.ст. 214, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - задовольнити частково.

Зобов`язати посадових осіб Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення та розпочати досудове розслідування за заявою ОСОБА_4 від 19.01.2024 року, яка була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України (журналі єдиного обліку) Відділу поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області за № 1704, що підтверджується талоном повідомлення Єдиного обліку № 1704 про прийняття та реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення помічника чергового сержанта поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 від 22.01.2024 року.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1