Справа №463/3997/24
Провадження №1-кс/463/3557/24
У Х В А Л А

07 травня 2024 року м. Львів

Cлідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.365, ст.356 КК України,

в с т а н о в и в :

скаржник звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.365, ст.356 КК України. Просить таку скасувати.

Скаргу мотивує тим, що слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.365, ст.356 КК України.

22.04.2024 року слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення, яку скаржник отримав 29.04.2024 року.

Скаржник вважає, що оскаржувана постанова винесена без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого правопорушення, без проведення всіх необхідних слідчих дій. Рішення про закриття кримінального провадження є передчасним та порушує його права і законні інтереси.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження належним чином не вмотивована і не відповідає вимогам ст.. 110 КПК України. Слідчий лише переписав у постанові кілька статей КПК України та Конституції України, а по суті постанова не містить жодних фактів та мотивів, належним чином необгрунтував як він дійшов до такого рішення.

Крім того, скаржник вважає, що за період досудового розслідування кримінального провадження, слідчим не було вжито усіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування та для встановлення істини у справі, що призвело до прийняття слідчим невмотивованої та необґрунтованої постанови про закриття кримінального провадження, яку скаржник просить скасувати.

Скаржник до судового засідання подав заяву про розгляд скарги за його відсутності, вимоги скарги підтримує, просить таку задоволити.

Суб`єкт оскарження - слідчий Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином. Перед судовим засіданням суду надано матеріали кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.365, ст.356 КК України.

Оглянувши матеріали скарги та додані до неї письмові документи, а також матеріали кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року, вважаю, що скаргу слід задоволити виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Частиною 2 ст.9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Судом встановлено, що слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення. Згідно витягу з ЄРДР відомості внесено на підставі ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення.

22.04.2024 року слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Оскаржувана постанова не містить відомостей про будь-які обставини, які були встановленні слідчим під час досудового розслідування, як і не містить даних, що слідчим здійснено під час досудового розслідування для перевірки обставин викладених у заяві про вчинення кримінальних правопорушень. Слідчий обмежився лише посиланням на норми чинного законодавства та констатував відсутність в діях працівників поліції складу кримінального правопорушення. А тому мотиви з яких слідчий прийшов до вказаного рішення не розкриті в оскаржуваній постанові зовсім, як і відсутні будь-які обґрунтування таких.

Слід зазначити, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, тому прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та обєктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності, про що зазначається в постанові.

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Враховуючи вищенаведене, приходжу до переконання, що слідчим не перевірено належним чином усіх обставин кримінального провадження, не надано належної оцінки зібраним доказам, мотиви з яких слідчий прийшов до вказаного рішення не розкриті в оскаржуваній постанові зовсім, що призвело до передчасного та необґрунтованого висновку про закриття кримінального провадження. Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що скарга на постанову слідчого про закриття кримінального провадження є підставною та підлягає задоволенню, а оскаржувана постанова - скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_4 від 22.04.2024 року про закриття кримінального провадження №0000331 від 24.03.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125, ч.1 ст.365, ст.356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1