Справа № 190/552/18
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

19 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання ОСОБА_4

за участю:

прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг заяву засудженого ОСОБА_6 про відвід судді у справі за його заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Дніпропетровського обласного суду від 14 листопада 2000 року,-

у с т а н о в и в :

20 лютого 2024 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про відвід судді ОСОБА_2 , посилаючись на те, що вважає, що суддя ОСОБА_2 упереджено налаштований, оскільки в судовому засіданні 22.01.2024 року вдався до оцінки наведених в клопотанні обґрунтувань необхідності призначення повторної експертизи.

В судовому засіданні захисник адвокат ОСОБА_7 підтримала клопотання ОСОБА_6 з підстав наведених в заяві про відвід.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на його безпідставність.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 2 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною. Цей Закон прямо закріплює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» («Wettstein v. Switzerland»), безсторонність суду презюмується, а наявність підстав для недовіри має бути обґрунтована відповідними доказами.

Аналізуючи наведені норми чинного законодавства та встановлені по справі обставини, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність заявленого засудженим ОСОБА_6 відводу судді ОСОБА_8 .

При цьому посилання засудженого ОСОБА_6 на те, що суддя ОСОБА_2 в судовому засіданні 22.01.2024 року вдався до оцінки наведених в клопотанні обґрунтувань необхідності призначення повторної експертизи, суд визнає хибним, та таким, що не відповідає дійсності, оскільки у відповідності ст. 351 КПК України член колегії суду має право ставити запитання для уточнення і доповнення відповідей, та відповідно до ст. 321 КПК України має право спрямовувати судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усувати з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження; в даному випадку з метою з`ясування наявності або відсутності нововиявлених обставин, у відповідності до вимог Глави 34 КПК України, тобто вказані дії судді повністю узгоджуються з порядком кримінального провадження, визначеним чинним КПК України.

Отже, колегія суддів, не вбачає в заяві засудженого ОСОБА_6 обґрунтованих обставин, які б викликали сумнів у неупередженості судді ОСОБА_2 , та відповідно залишає заяву про відвід судді, без задоволення.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 81, 82 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Відмовити в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_2 .

Розгляд справи продовжити тим же складом суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3