Номер провадження 11-кп/816/744/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Луганської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.06.2021 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статей 75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Харків, громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, без місця простійного проживання та реєстрації,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 в яких:

- адвокат ОСОБА_8 просила вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023, скасувати та ухвалити новий вирок, яким просила ОСОБА_7 виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення;

- адвокат ОСОБА_10 просила вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023, скасувати та кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України просила закрити у зв`язку з недоведеністю його вини.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання ОСОБА_7 частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.06.2021 у виді 3 місяців позбавлення волі та остаточно ОСОБА_7 призначено до відбування покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без зміни у вигляді застави, після приведення вироку до виконання запобіжний захід у вигляді застави визначено скасувати.

Після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави, заставодавцю ОСОБА_11 визначено повернути заставу у розмірі 43 780 грн.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з моменту його затримання на виконання вироку суду.

Зараховано ОСОБА_7 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 21.08.2021 по 25.08.2021, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Також цим же вироком суду ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_9 залишено запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 визначено рахувати з 01.05.2023 - з моменту фактичного затримання.

Зараховано ОСОБА_9 у строк призначеного покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме період з 29.04.2023 по 30.04.2023 та з 01.05.2023 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Стягнуто на користь держави у дольовому порядку з ОСОБА_7 та ОСОБА_9 процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 30 327,48 грн, тобто по 15163,74 грн з кожного.

Частково задоволено цивільний позов ОСОБА_12 та стягнуто з ОСОБА_7 600 грн матеріальної шкоди і 10 000 грн моральної шкоди і стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 10 000 грн моральної шкоди.

На підставі статей 96-1, 96-2 КК України застосовано до ОСОБА_7 спеціальну конфіскацію та визначено конфіскувати у власність держави грошові кошти купюрами номіналом 100 грн. у кількості 2 шт. із серійними номерами УЙ4789607, СД2177384, передані на зберігання АТ КБ «Приватбанк» згідно акту прийому передачі майна на зберігання 20210928СОР003 від 28.09.2021 (т. 2 а.с. 61,62).

Після набрання вироком законної сили визначено скасувати арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Ковпаківського районного суду м. Суми від 27.08.2021 у справі № 592/10628/21 та від 23.08.2021 у справі № 592/10627/21(т. 2 а.с. 23,64).

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_8 зазначала, що не дивлячись на висновок суду про те, що ОСОБА_7 заволодів коштами потерпілого, що підтверджується сукупністю доказів, під час судового розгляду ніяким чином, ні стороною обвинувачення, ні самим потерпілим не було доведено, що на момент вчинення події, яку сторона обвинувачення інкримінувала як грабіж, у потерпілого були кошти в розмірі 650 грн, як він це стверджував під час допиту в суді, чи 615 грн, як стверджує сторона обвинувачення (відсутні свідки, які б підтверджували, що в нього була ця грошова сума до зустрічі з обвинуваченими, виписки з банкомату, тощо). Сам потерпілий не пам`ятає, які купюри у нього були, і в якій кишені спортивної кофти вони лежали. Крім того, стан сп`яніння в якому був потерпілий також дає підстави сумніватися у наявності коштів в цій сумі і в наявності останніх взагалі. Захисник звертала увагу, що потерпілий під час допиту в суді стверджував, що вибив кошти з рук ОСОБА_7 , під час їхнього штовхання, однак будь-які докази, що вибиті кошти належали саме потерпілому, так і не були надані. Свідок ОСОБА_13 не бачила щоб ОСОБА_7 витягнув їх з будь-якої кишені потерпілого. Щодо показань ОСОБА_14 , то їх слід піддати сумніву з тих підстав, що під час слідчого експерименту за його участю 27.08.2021 він впевнено стверджує, що ОСОБА_7 діставав кошти з кишені штанів потерпілого. При цьому, в ході допиту в суді, свідок так само впевнено свідчив про те, що кошти діставалися з куртки. Висновок суду про те, що покази свідка ОСОБА_14 містять розбіжності у зв`язку збігу певного часу після вчинення злочину зроблені з порушенням принципу рівності сторін, оскільки розбіжності у показах ОСОБА_7 суд не сприйняв як такі, що виникли у зв`язку зі сплином часу, а назвав не логічними і непослідовними та трактував виключно як умисні намагання ввести суд в оману. Крім того, під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 27.08.2021 було чітко зазначено, де знаходився ОСОБА_14 , а де знаходився потерпілий. Захисник зауважувала, що на відео видно, що ОСОБА_14 був на відстані близько 10 кроків (навскоси) від того місця, де знаходився ОСОБА_12 , коли до нього підійшов ОСОБА_7 . Тому, захисник вважала, що на такій відстані не можливо однозначно визначити чи проникали руки ОСОБА_7 до кишень ОСОБА_12 та що вони звідти щось діставали. Також свідок ОСОБА_14 стверджував, що бачив як кошти випадали з кишень на землю з карманів потерпілого, однак відповідно до показів ОСОБА_12 , кошти впали на землю внаслідок того, що він вибив їх з рук ОСОБА_7 . Також свідок ОСОБА_14 зазначав, що бачив номінал грошей (3 купюри по 200 грн і 10 і 5 грн) тобто це було 615 грн, а не 650 грн як стверджував потерпілий. Також захисник звертала увагу на те, що відповідно до протоколу затримання ОСОБА_7 при ньому було виявлено грощі в сумі 200 грн купюрами по 100 грн. Тобто це були абсолютно інші гроші ніж ті, що були в потерпілого. Сторона обвинувачення не довела того, що це решта від коштів потерпілого та того, що ОСОБА_7 розпорядився ними на власний розсуд.

Також захисник не погоджувалася і з доведеністю попередньої змови між обвинуваченими на вчинення злочину. Зауважувала, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 лише познайомились і знали один одного недостатньо для того, що розраховувати на розуміння дій іншої особи. В них не було досвіду спілкування, щоб знати один одного для порозуміння за якимись рухами чи можливо передбачити дії іншої особи. Також в діях обвинуваченого не вбачається спільного умислу, кожен діяв окремо. При цьому, хоча потерпілий і стверджував, що обвинувачені йшли поруч, однак свідок ОСОБА_14 на допиті зазначав, що ОСОБА_7 ішов окремо, підійшов, кинув кошти і пішов до потерпілого. Також в суді свідок ОСОБА_14 не вказував на узгодженість дій обвинувачених, а лише висловив своє суб`єктивне бачення, що вони були разом. Також захисник зауважувала, що в ході конфлікту між ОСОБА_7 та потерпілим, ОСОБА_9 до них не втручався, а почав діяти лише тоді коли сприйняв дії потерпілого як загрозу для свого здоров`я. І навпаки під час конфлікту ОСОБА_9 з потерпілим, ОСОБА_7 стояв в стороні. Неучасть в бійці з потерпілим однозначно підтвердила свідок ОСОБА_13 . Щодо свідка ОСОБА_14 , то відповідно до відео слідчого експерименту, він запевняв, що ОСОБА_7 «конкретного удару не наносилося». І хоча під час дачі пояснень в суді він періодично намагався зазначити, що ОСОБА_7 наносив удари, після поставлення йому уточнюючих запитань, свідчив, що удари таки не наносилися. Крім того, жоден зі свідків не підтвердив того, що ОСОБА_7 погрожував ОСОБА_12 . Також захисник звертала увагу, що ОСОБА_7 не наносив удари потерпілому, між штурханиною, яку вчинили ОСОБА_7 і потерпілий та легкими тілесними ушкодженнями у потерпілого відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Щодо нанесення потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, то вони відбулися так як ОСОБА_9 хвилювався за своє життя і здоров`я.

Щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 10 000 грн, то це рішення суду захисник також вважала безпідставним, оскільки ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень не завдавав, на лікарняному потерпілий не був і не надав суду доказів щодо своїх моральних страждань.

Захисник ОСОБА_10 зазначала, що вирок суду першої інстанції незаконний, оскільки ухвалений з порушенням норм матеріального і процесуального права. Захисник вважала, що в матеріалах справи відсутні докази в підтвердження того, що в ОСОБА_7 та в ОСОБА_9 одночасно виник умисел на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 . Зауважувала, що ОСОБА_7 сприйняв ОСОБА_12 за свого знайомого і за власною ініціативою підійшов до нього, а тому всі дії, які вчиняв ОСОБА_7 відносно потерпілого слід розцінювати як ексцес виконавця. Захисник наголошувала, що в ході дослідження доказів судом не було підтверджено обвинувачення ОСОБА_9 в частині того, що він скоював якісь протиправні дії відносно потерпілого ОСОБА_12 за попередньою змовою із ОСОБА_7 . Вважала, що суд не врахував, що ОСОБА_7 підійшов до потерпілого цілком несподівано для ОСОБА_9 і при цьому про свій намір ОСОБА_9 не повідомив. Виходячи з цього, на думку захисника, суд не врахував, що коли ОСОБА_7 підійшов до потерпілого, то ОСОБА_9 пішов собі далі і зупинився лише після того, як почув, що позаду від нього відбувається конфлікт між ОСОБА_7 та ОСОБА_12 та підійшов до них «з наміром розмирити». Також захисник звертала увагу, що сам потерпілий участі ОСОБА_9 у заволодінні його грошима не підтвердив, а тому і просив стягнути лише з ОСОБА_7 заподіяну йому матеріальну шкоду. Не спростовані і пояснення ОСОБА_9 про те, що погрози ножем від потерпілого він сприймав як небезпечні для свого життя і здоров`я. Свідок ОСОБА_14 підтвердив факт застосування ножа-метелика потерпілим ОСОБА_12 відносно ОСОБА_9 . Захисник просила врахувати, що наявність в руці ОСОБА_12 ножа в той момент, коли до нього підійшов ОСОБА_9 , свідчить про те, що останній мав можливість сприйняти обстановку, як небезпечну для свого життя і здоров`я, а тому перебуваючи в стані необхідної оборони, ОСОБА_9 заподіяв ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження, що не є кримінальним правопорушенням. В ході дослідження доказів судом також було встановлено, що ОСОБА_9 підіймав з землі ніж потерпілого, який напередодні вибив з його руки та з цим ножиком покинув місце події, але підозра у заволодінні цим ножиком ОСОБА_9 не оголошувалася. При цьому, судом було також встановлено, що згодом дорогою з місця події ОСОБА_9 ніж викинув та суду пояснив, що забрав його не заради збагачення,а щоб ОСОБА_12 його не наздогнав та не вдарив ножиком у спину. Також захисник вважала, що суд всупереч всим встановленим обставинам помилково в основу вироку поклав виключно пояснення потерпілого, який сприймав дії обвинувачених як такі, що діють разом.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 21.08.2021 приблизно о 17 годині ОСОБА_7 разом зі знайомим ОСОБА_9 перебували на пішохідній доріжці поруч з будинком АДРЕСА_3 . В цей час ОСОБА_7 звернув увагу на раніше незнайомого ОСОБА_12 . Передбачаючи, що у ОСОБА_12 можуть знаходитися цінні речі, а також грошові кошти у ОСОБА_7 та ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння майном потерпілого.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, ОСОБА_9 перебуваючи неподалік, а ОСОБА_7 діючи повторно, підійшовши впритул до ОСОБА_12 та під приводом обіймів заліз до кишень кофти, в яку одягнутий потерпілий, звідки витягнув грошові кошти. У цей момент ОСОБА_12 помітивши дії ОСОБА_7 , зробив зауваження про припинення неправомірних дій, відштовхнувши останнього від себе та вибив з його рук грошові кошти, які впали на землю поряд з ним. В цей час ОСОБА_9 перебував неподалік ОСОБА_12 ОСОБА_7 , ігноруючи зауваження потерпілого, розуміючи, що їх злочинні дії викрито і вони стали явними, продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел на викрадення чужого майна, діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів та метою особистого збагачення, висловив погрозу застосування насильства.

Потерпілий в цей момент дістав з кишені ніж для самозахисту, який не мав наміру застосовувати. В цей час ОСОБА_9 , перебуваючи неподалік, підійшов та вибив ногою з рук ОСОБА_12 вказаний ніж та почав хаотично наносити удари по обличчю потерпілого, тим самим створивши своїми діями зручну ситуацію для здійснення наміру щодо відкритого заволодіння майном потерпілого. У подальшому, від одного удару ОСОБА_9 з ноги в лобну ділянку обличчя ОСОБА_12 впав на землю. Після чого ОСОБА_9 не зупиняючись продовжив хаотично наносити удари руками в ділянки обличчя, рук та грудної клітини потерпілого.

Оскільки потерпілий не чинив опір, ОСОБА_7 забрав із землі грошові кошти в сумі 615 гривень, які належали ОСОБА_12 та з них 15 гривень, купюрами по 10 та 5 гривень кожна, демонстративно кинув потерпілому, який в той момент знаходився вже в лежачому положенні та не міг чинити будь-якого опору. ОСОБА_9 забрав ніж, який належав ОСОБА_12 та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли і вказаним майном розпорядилися на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спричинили потерпілому ОСОБА_12 легкі тілесні ушкодження: в лобній ділянці, більше справа, садно смугасте розміром 3x4 см вкрите коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин; аналогічне садно на задній поверхні правої вушної раковини розміром 4x2 см; на внутрішній поверхні верхньої губи справа крововиливів під слизову розміром 1x2 см червоного кольору; на фоні крововиливу садно смугасте розміром 0,2x0,5 см вкрите білуватим нашаруванням; на передній та задній поверхні середньої третини правого плеча синці неправильної овальної форми розміром 2,5x2 см та 3x2,5 см зеленуватого кольору; аналогічного характеру синець в правій поперековій ділянці розміром 2x3 см; на передній поверхні в ділянці лівого колінного суглобу та верхньої третини лівої гомілки садна смугасті розміром 2,0x1,5 см та 1,5x0,5 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин.

Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спричинено ОСОБА_12 матеріальний збиток на суму 600 грн.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 та її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 підтримали, просили задовольнити, вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_7 просили скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 просили виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, доводи захисника ОСОБА_10 та її підзахисного обвинуваченого ОСОБА_9 , які апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 підтримали, просили вирок суду першої інстанції відносно обвинуваченого ОСОБА_9 скасувати та кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 186 КК України просили закрити у зв`язку з недоведеністю його вини, щодо апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення обох апеляційних скарг захисників заперечила, просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг захисників, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, з матеріалів справи слідує, що вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржений захисниками обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 адвокатами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які, кожен окремо, відносно свого підзахисного, просили вирок суду першої інстанції скасувати та:

- захисник ОСОБА_8 просила ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 просила виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, а

- захисник ОСОБА_10 просила кримінальне провадження відносно ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України закрити у зв`язку з недоведеністю його вини.

З вказаного слідує, що апеляційні вимоги захисників обвинувачених зводяться до незгоди притягнення останніх до кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Тому, з урахуванням ч. 1 ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє вирок суду першої інстанції в межах заявлених апелянтами вимог і зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, з урахуванням заявлених захисниками доводів, колегія суддів вважає, що вказані вимоги закону суд першої інстанції виконав, оскільки правильно встановив в діях як обвинуваченого ОСОБА_7 , так і обвинуваченого ОСОБА_9 , склад передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України кримінального правопорушення.

Такого висновку суд дійшов на підставі пояснень обвинувачених, потерпілого, свідків та наданих стороною обвинувачення письмових доказів.

Так, з матеріалів справи вбачається, що будучи допитаним в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав і пояснював суду, що винен лише в тому, що переплутав з іншим і обійняв потерпілого. Зазначав, що ОСОБА_9 ні в чому не винен. Також ОСОБА_7 пояснював, що приїхав у м. Суми до батьків дружини на заручини. Поки дружина була на манікюрі, ввечері пішов гуляти містом Суми і на стоянці маршруток під універмагом Київ, познайомився з ОСОБА_9 , який за столом стояв їв, разом випили кави. Обидва були тверезі, за зустріч вирішили випити по пиву, з цією метою перейшли дорогу і йшли поряд біля магазину «Аврора», вулицю не знає. Він при собі мав близько 1 000 грн. У кожного були свої гроші, йшли розмовляли і знайомились. Він закинув свідку копійки у скриньку гривень 50-100. Побачив потерпілого, який був з пивом і портфелем. Потерпілий видався йому знайомим, тому він повернувся назад, підійшов до нього і почав обнімати. Потерпілий відштовхнув його, почав обурюватися. ОСОБА_9 пішов далі. Він завжди активно жестикулює, потерпілого не бив, вибачився, що помилився. Погроз застосування насильства не висловлював. На момент коли побачив потерпілого, той тілесних ушкоджень не мав. Де в цей час знаходився ОСОБА_9 не бачив, його на допомогу не кликав, бійки не було. Коли до них підійшов ОСОБА_9 і запитав, чи йде він, в цей час потерпілий дістав ножа і почав ображати, кинув скляну пляшку з пивом на землю. Потерпілий був п`яний, репетував диким матом, махав ножем. З ОСОБА_9 вони нічого не обговорювали. Для потерпілого була небезпека у зв`язку з чим він міг так оживитися. Кров бачив, звідки вона була у потерпілого не знає. Вважає, що потерпілий все невірно зрозумів, накрутив себе в тій ситуації. Потерпілий кинувся з ножем, а ОСОБА_9 його вибив. Все тривало секунду. Тілесні ушкодження потерпілому не спричиняв. Куди дівся ніж потерпілого він не бачив, коштів на землі ніяких не бачив і не брав. Коли відходив подивився по кишенях і виявив, що не вистачає коштів і підняв. Потерпілий казав кошти не його. Разом з ОСОБА_9 пішли далі, де продається лимонад і підійшли співробітники поліції. На момент затримання був тверезий і у нього вилучили власні кошти 200 грн. Хлопця свідка пам`ятає, дівчину ні. За зміненим обвинуваченням вину визнав частково в частині перебування на місці події. В частині заволодіння грошовими коштами потерпілого і вчиненні грабежу ні. Заперечував будь-яку попередню змову з ОСОБА_9 , оскільки до зустрічі потерпілого вони знайомі пару хвилин. Свідки не підтвердили, що він з ОСОБА_9 разом про щось розмовляли. Грошові кошти з асфальту піднімав свої, ще до того як потерпілий дістав ножа та до них підійшов ОСОБА_9 . Разом з ОСОБА_9 нікуди не пішли, він сам пройшов трохи далі і за столиками сів випити бокал пива коли прийшли працівники поліції і запропонували пройти з ними і вже у них був ОСОБА_9 . Цивільний позов не визнав.

Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у пред`явленому обвинуваченні також не визнав та пояснював суду, що в теплу пору року, точно коли не пам`ятає, познайомився біля універмагу Київ у м. Суми з ОСОБА_7 . Вирішили випити за знайомство, перейшли дорогу до магазину «Аврора». Гроші мав при собі ОСОБА_7 і він також мав гривень 200-300. Він йшов попереду, а позаду нього ОСОБА_7 Потерпілий стояв біля магазину. Потім обернувся, ОСОБА_7 і потерпілий спілкувалися, між ними виник конфлікт і сварка. Він підійшов до них від 5 до 10 кроків, хотів забрати ОСОБА_7 і припинити конфлікт, але той відмовився йти. Потерпілий був випивши. Про що до цього розмовляли - не знає. Потерпілий з ножем почав на нього махати, ображати словами і погрожувати: «Віддайте гроші. Я Вас уб`ю, поріжу». З метою самозахисту він вибив ногою з руки потерпілого ножа, та дав йому пару разів «ляща» рукою по голові, той упав, більше його не чіпав, ногами не бив. До кишень не ліз. Може від його удару у потерпілого і пішла кров, але він захищав своє життя від нападу зі спини. Він людей не б`є. Коли він розвернувся гроші лежали на землі. ОСОБА_7 в цей момент спілкувався з потерпілим і намагався віддати останньому кошти, які лежали на землі. Він підійшов ближче щоб забрати ОСОБА_7 Гроші не брав, у кишені не ліз. На нього кинувся з ножем потерпілий, бо так часто трапляється і замахнувся. Бачив як стоять збирають матеріальну допомогу для потребуючих дітей. Кошти, що валялись на асфальті ОСОБА_7 кинув у скриньку. Не може підтвердити, що ОСОБА_7 ліз потерпілому в кишеню. Все, що лежить на землі втрачено. Коли він наносив удар потерпілий стояв, потім лежав. Кров з носа пішла, від його удару чи ні - не знає. З місця події пішли з ОСОБА_7 далі випити, приїхала поліція. Випити купили, але за які кошти не стосується. У ОСОБА_7 були кошти. Ножа потерпілого він забрав і викинув з метою безпеки за кафе. ОСОБА_7 хотів поділитися після події, але він сказав що це його не стосується, йому нічого не треба було. Не поділився, купив горілки і вони випили. Потім ніж видав поліцейським, які приїхали за ними на виклик дівчини. З ОСОБА_7 нічого не обговорювали як до того, що трапилось, так і після. Все трапилося спонтанно, розмови забрати кошти не було. Він так не живе і не вчиняє. Не знав, що у потерпілого щось пропало. Коли йшов від потерпілого з ОСОБА_7 гроші не бачив. Вони з ОСОБА_7 сиділи за поворотом в закусочній, взяли 100 грам горілки-коньяку за знайомство, розраховувався ОСОБА_7 . За зміненим обвинуваченням ОСОБА_9 вину не визнав, вказував на не правильну кваліфікацію за ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки потерпілий отримав незначні тілесні ушкодження. Ударів потерпілому завдав з метою самозахисту, оскільки ОСОБА_12 , будучи не в адекватному стані накинувся на нього з ножем, становив загрозу для його життя. Заперечував проти повторного дослідження доказів.

Також судом першої інстанції допитано і потерпілого ОСОБА_12 який суду пояснював, що 21.08.2021 йшов на зустріч з дівчиною по вулиці Набережна р. Стрілки у м. Суми від перехрестя вулиці Засумська від Центрального ринку до АТ «Укртелеком». Прямо на нього одним темпом йшли обвинувачені ліворуч - ОСОБА_7 , праворуч - ОСОБА_9 . Він був одягнутий у кофту - майстерку і ОСОБА_7 наблизившись до нього з правої кишені його кофти почав витягувати гроші. ОСОБА_9 стояв навпроти нього і поряд з ОСОБА_7 на відстані витягнутої руки і все бачив. Виїжджаючи з дому у нього було при собі 700 грн., 20 гривень витратив на проїзд, тому залишалось 680 - 650 грн., купюри по 200 грн., точно вже не пам`ятає. Гроші лежали у правій кишені кофти. Правою рукою він вибив гроші з рук ОСОБА_7 , які відлетіли в сторону і розсипались. Обвинувачені, зокрема ОСОБА_7 почали висловлюватися на його адресу словами, які він розцінив як погрозу, тому правою рукою дістав з кишені штанів ніж-метелик, який тримав попереду. Став позаду грошей, які лежали на дорозі за ним і тримав ножа, попередив щоб не підходили і не чіпали гроші. ОСОБА_9 ногою вибив з його руки ніж, потім відчув удар в груди. ОСОБА_9 пропонував ОСОБА_7 його бити. Ударом ноги його збили з ніг, ногами та руками продовжили наносити ще удари в руку, бік, грудну клітину, кількість вже не пам`ятає, втратив свідомість. Ніж відлетів у сторону, потім обвинувачені його викинули за рогом. Люди почали кричати щоб викликали швидку. До тями прийшов у машині швидкої і куди ділися кошти не знає. Він був у нормальному стані, перед цим за годину випив 0,5 пляшки світлого пива, але стан сп`яніння не відчував. Кошти з його кишені дістав ОСОБА_7 650 грн., купюри по 200 грн. були. У цей час ОСОБА_9 був поряд і все бачив, як ОСОБА_7 витягує кошти. ОСОБА_7 не відразу упізнав, але зараз чітко вказує, що злочин вчинили саме обвинувачені. Злочином йому завдана матеріальна шкода 650 грн. викрадені гроші, які просить стягнути з ОСОБА_7 та 10000 грн. просить стягнути з кожного обвинуваченого у відшкодування моральної шкоди, оскільки йому завдано шкоду здоров`я і у зв`язку з цим він не потрапив на побачення та дівчина перестала з ним спілкуватися. ОСОБА_9 кошти не піднімав, а давав вказівки ОСОБА_7 його бити. Просив покарати по ОСОБА_15 . Судом встановлено, що згідно поданої заяви від 30.10.2023 потерпілий ОСОБА_12 підтримав обвинувачення за обвинувальним актом зі зміненим обвинуваченням (т. 3 а.с. 221). Показання потерпілого, суд обгрунтовано визнав такими, що узгоджуються з сукупністю інших досліджених доказів, є послідовними, а тому підстав їм не довіряти немає і вони правильно враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та покладені в його основу.

Також судом першої інстанції було допитано і свідка ОСОБА_13 , яка пояснювала, що влітку 2021 року, ближче до вечора, у світлу пору вона разом з неповнолітньою подругою ОСОБА_16 йшла з центру міста Суми по вул. Набережна річки Стрілки і у районі магазину «Аврора» побачила двох чоловіків: один з них ромської національності, значно темніше кольором шкіри, волоссям, ніж інший чоловік «нашої» національності. Потерпілий знаходився до неї спиною, а чоловіки навпроти нього. Потерпілий був зростом нижче за чоловіків. Один з чоловіків ромської національності ногою наніс удар по обличчю потерпілого від якого той впав, обличчя було у крові. При цьому чоловік «нашої» національності стояв поряд у стороні і спостерігав за діями іншого, на її погляд вони діяли узгоджено і були добре знайомими. Вона застала удар ногою по обличчю. На той момент як вона побачила нанесення удару, напевне вже щось відбувалося, тому вона побачила частину. Все відбувалося секунд 10. Побачила, що на землі з боку потерпілого валялися гроші, декілька купюр, але якими купюрами і скільки не бачила. ОСОБА_17 бачила, як чоловік «нашої» зовнішності, що спостерігав за нанесенням ударів підняв купюри грошей, розвернувся посміхнувся і кинув купюру 5 грн. потерпілому, як собаці. 5 грн. були чи з піднятих ним грошей, чи з власних не бачила, стверджувати не може. Ножа у потерпілого не бачила, бо він стояв спиною до неї, на якій точно відстані все бачила сказати не може. Чоловіки разом зайшли за ріг будівлі. Побачивши, як потерпілий упав і йому дуже погано, перебував у без свідомому стані, вона зателефонувала до поліції, а хлопець, який стояв зі скринькою добра біля магазину «Аврора» викликав швидку. Чи був потерпілий випивши не знає. Чоловікам, що наносили удари услід нічого не кричала, бо відразу почала телефонувати до поліції. Спочатку приїхала швидка, яка надавала допомогу потерпілому, а хвилин через 20 після виклику поліція. Коли приїхала поліція згодом з`явився чоловік ромської національності, а потім іншого поліція знайшла. За її участю проводилися упізнання і слідчий експеримент, де вона продемонструвала все як бачила та все фіксувалося на відео.

Свідок ОСОБА_14 , що також був допитаний судом першої інстанції, пояснював, що біля 17.00 год 21.08.2021 по центру сходів, що ведуть до магазину «Аврора» у м. Суми, неподалік Центрального ринку, він перебував на робочому місці у накидці з скринею збирав кошти на благодійність. Побачив, як зі сторони Макдональдс йде чоловік в білій футболці і панамі з ознаками сп`яніння в сторону Центрального ринку. Чоловік мав дивну поведінку, щось кричав, тому він зрозумів, що щось буде. Чоловік у білій футболці підійшов до нього кинув у скриньку кошти і пішов далі. В цей час біля автомату з кавою біля магазину «Аврора» перебував потерпілий, одягнутий в футболку, толстовку, шорти. Чоловік у білій футболці підійшов до потерпілого з лівого боку і почав його обнімати, рукою поліз до кишені. Стояв обличчям до потерпілого. Чоловік у білій футболці високого зросту як він -185 см, потерпілий 165 см. Чоловік у білій футболці обійняв потерпілого, з кишені його толстовки дістав кошти і вже відходив і кошти випадають через 1,5-2 м. і більше не переміщуються в складеному навпіл вигляді у розмірі 615 грн., а потерпілий це побачив, відштовхнув того вибив їх і почав кричати віддати кошти. Потерпілий не бачив, що кошти на землі, думав що їх забрали. У подальшому між цими двома чоловіками почалася штовханина, бійка, чоловік у футболці намагався хаотично бити, потерпілий намагався захиститися і кричав віддати кошти. Він бачив, як відлетіли кошти ближче до нього і він чітко розгледів 3 купюри по 200 грн. і 2 купюри 10 грн. та 5 грн. Бачив як забирали кошти біля кофейного автомату. Розмови він не чув. Третій чоловік темношкірий, високий, стояв з боку неподалік кавового автомату, опираючись на паркан та спостерігав за ситуацією, але коли почалися хаотичні удари в обличчя підійшов. Пам`ятає, як повернув голову вліво і побачив як він підходить до першого чоловіка і разом починають бити потерпілого. Він підійшов у легкому темпі з іншого боку і в парі, як приєднався, почав допомагати. Йому здалося, що чоловік у білій в футболці і темношкірий знайомі, спрацьовано було як в парі або домовились поглядом зрозуміли, що треба спрацювати разом і забрати кошти. Не пам`ятає що казав третій чоловік. На момент коли він підійшов потерпілий ще стояв, починав битися з чоловіком у білій футболці, а потерпілий кричати віддати його кошти. Обвинувачені знаходилися по різні сторони від потерпілого. Після цього потерпілий дістав ножа з правого боку і починає їм махати, захищатись та кричати «поверніть кошти». Ніж-метелик дістав не в розкладеному стані, зробив мах. ОСОБА_18 чоловік вибиває ніж ударом правої ноги «вертушкой». В цей час інший чоловік також намагався нанести певні удари. Після вибиття ножа потерпілого почали бити хаотично, той упав на землю у відключенні та йому продовжують хаотично наносити удари по тулубу вже лежачому. Один удар це точно пам`ятає. Грошові кошти лежать на землі біля потерпілого зі сторони ОСОБА_7 , а ніж - зі сторони ОСОБА_9 . Чоловік у білій футболці забирає 600 грн. до кишені, а 15 грн. цинічно кидає на потерпілого і вони поряд в парі пішли з іншим чоловіком, який підняв ніж-метелик в напрямку ринку. Він підійшов до потерпілого разом з іншим свідком дівчиною ОСОБА_19 , почали надавати допомогу. Припинити бійку не міг, бо не міг залишити робоче місце. Все тривало хвили 10-15, бійка пару секунд. В секунду потерпілий дістав ніж, яким махав на адресу двох осіб. Потерпілий не наносив удари третьому чоловіку, лише першому. Не пам`ятає чи був потерпілий у стані алкогольного сп`яніння. Вказував, що на його думку, потерпілий дістав ножа з метою свого захисту. Від потерпілого чув лише слова віддати його кошти.

Аналізуючи пояснення свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 суд першої інстанції також, на переконання колегії суддів, визнав логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з поясненнями потерпілого, а тому обгрунтовано вважав їх належними і достовірними доказами вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом першої інстанції.

Крім того, за обґрунтованим висновком суду першої інстанції, пояснення потерпілого та свідків узгоджуються і з фактичними даними, що містяться в досліджених письмових доказах, зокрема:

- з протоколу огляду місця події від 21.08.2021 та ілюстрованої фототаблиці до нього встановлено, що була оглянута ділянка місцевості неподалік адреси: АДРЕСА_4 та на поверхні тротуарної плитки між парканом і рекламним банером виявлено плями бурого кольору, вилучено змиви плям з поверхні тротуару (т. 2 а.с.13-16);

- згідно протоколу огляду місця події від 21.08.2021 та фототаблиці до нього, оглянуто відкриту ділянку місцевості з торцевої частини будинку за адресою: АДРЕСА_5 де є прохід між будинками АДРЕСА_6 та у траві виявлено предмет зовні схожий на ніж типу «метелик», чорного кольору у складеному стані, довжина клинка - 7 см, руків`я - 10 см (т. 2 а.с. 17-21);

- відповідно до висновку експерта ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 695 від 23.09.2021 при обстеженні ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження: в лобній ділянці, більше справа, садно смугасте розміром 3x4 см вкрите коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин; аналогічне садно на задній поверхні правої вушної раковини розміром 4x2 см; на внутрішній поверхні верхньої губи справа крововилив під слизову розміром 1x2 см червоного кольору; на фоні крововиливу садно смугасте розміром 0,2x0,5 см вкрите білуватим нашаруванням; на передній та задній поверхні середньої третини правого плеча синці неправильної овальної форми розміром 2,5x2 см та 3x2,5 см зеленуватого кольору; аналогічного характеру синець в правій поперековій ділянці розміром 2x3 см; на передній поверхні в ділянці лівого колінного суглобу та верхньої третини лівої гомілки садна смугасті розміром 2,0x1,5 см та 1,5x0,5 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин.

Судом встановлено, що дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів, садна по механізму ковзання-тертя, синці по механізму удару-стиснення, могли утворитися при нанесенні ударів руками, ногами та подібними предметами. Ушкодження в ділянці лівої нижньої кінцівки могли утворитися при падінні з вертикального положення на ліве коліно. Характер та локалізація інших тілесних ушкоджень виключає можливість їх утворення при падінні з вертикального положення на площину. Вказані ушкодження у вигляді синців та саден кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, могли утворитися в вказаний термін 21.08.2021 (т.2 а.с. 27);

- згідно фактичних даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.08.2021 за участі ОСОБА_12 і фототаблицях, потерпілий продемонстрував механізм нанесення йому 21.08.2021 ударів 2 особами. Так, особа слов`янської зовнішності утримувала потерпілого позаду зі спини тримала за обидві його руки, не даючи йому вільно рухатися. ОСОБА_12 продемонстрував як його обхватили за тулуб під час нанесення ударів. В цей час темношкіра особа нанесла два прямі удари кулаками правої руки в ділянку носа, один удар в ділянку лобу, після чого нанесла один прямий удар стопою правої ноги в ділянку грудної клітини. Розвернувшись темношкіра особа через праве плече наніс один удар з правого боку в ділянку правого вуха. Від чого потерпілий впав на правий бік та закрив обличчя руками. Перебуваючи в положенні лежачи потерпілий отримав прямий удар правою ногою від темношкірої особи в ліву та праву руку, якими ОСОБА_12 прикривав обличчя. Потерпілим продемонстровано, як темношкіра особа правою ногою з правої сторони нанесла удар по його кісті правої руки та вибила ніж з руки. ОСОБА_12 продемонстрував нанесення: одного удару ногою зі сторони по правій руці, в ділянку кисті, одного тупого удару в ділянку носа, одного тупого удару кулаком в ділянку лоба, одного тупого удару ногою в грудну клітину, нанесення одного удару з лівої сторони правою ногою в ділянку вуха, положення тіла після нанесення удару в положенні лежачи, одного прямого удару правою ногою в ділянку передпліччя, обхвати за тулуб під час нанесення ударів (т. 2 а.с. 2-12);

- відповідно до висновку експерта ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» №714 від 23.09.2021, складеного за наслідками проведення додаткової судово-медичної експертизи, виявлені у ОСОБА_12 тілесні ушкодження: в лобній ділянці, більше справа, садно смугасте розміром 3x4 см вкрите коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин; аналогічне садно на задній поверхні правої вушної раковини розміром 4x2 см; на внутрішній поверхні верхньої губи справа крововилив під слизову розміром 1x2 см червоного кольору; на фоні крововиливу садно смугасте розміром 0,2x0,5 см вкрите білуватим нашаруванням; на передній та задній поверхні середньої третини правого плеча синці неправильної овальної форми розміром 2,5x2 см та 3x2,5 см зеленуватого кольору; аналогічного характеру синець в правій поперековій ділянці розміром 2x3 см; на передній поверхні в ділянці лівого колінного суглобу та верхньої третини лівої гомілки садна смугасті розміром 2,0x1,5 см та 1,5x0,5 см вкриті коричневою кіркою вище рівня навколишніх тканин. Дані ушкодження утворилися від дії тупих предметів. Садна в ділянці лобу та правої вушної раковини могли утворитися при нанесенні удару кулаком та при нанесенні удару ногою, як було продемонстровано потерпілим під час проведення слідчого експерименту. Механізм утворення інших тілесних ушкоджень в ділянці верхньої губи, правого плеча, в правій поперековій ділянці, в ділянці лівого колінного суглобу та лівої гомілки не був продемонстрований потерпілим під час проведення слідчого експерименту (т.2 а.с. 28);

- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2021 та відеозапису слідчої дії, проведеної за участі потерпілого ОСОБА_12 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_20 , перед її проведенням у потерпілого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. Потерпілий повідомив, що зможе впізнати особу, яка лазила по кишеням і витягнула його грошові кошти, які він у неї вибив з рук. Вказав про грошові кошти 640-650 грн., 3 купюри по 200 грн., решта купюрами по 20 та дрібнішими. З метою самозахисту дістав ножа. Описав детально вигляд цієї особи: вік, статуру, зріст, форму обличчя, носа, волосся, зачіску, «наглі очі». У ході слідчої дії потерпілому ОСОБА_12 для впізнання пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків. Серед пред`явлених осіб потерпілий упізнав особу з номером 1- ОСОБА_7 , як особу яка залізла до його кишень, звідки витягнула грошові кошти та з рук якого він вибив ці кошти (т. 2 а.с. 29-33).

Судом встановлено, що захисник ОСОБА_20 склав письмові зауваження до протоколу у яких вказав, що ОСОБА_12 не одразу упізнав ОСОБА_7 , а спочатку впізнав особу під номером 4. Особи, яких пред`явили для впізнання різної статури, з різним кольором волосся та різного віку (т. 2 а.с. 114).

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_21 в суді першої інстанції вказували на недопустимість доказу з підстави викладених у зауваженнях.

Аналізуючи вказаний доказ з урахуванням заявлених стороною захисту доводів суд першої інстанції правильно звернув увагу на наступне.

Так, судом було встановлено, що під час слідчої дії потерпілому ОСОБА_12 для впізнання було пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України.

Також судом першої інстанції встановлено, що дійсно на відеозаписі зафіксовано, що після того, як запросили потерпілого у кабінет, де обвинувачений зайняв місце з номером 1 в порядку з права на ліво, ОСОБА_12 спершу вказав на особу з номером 4, яка була першою при вході та рукою потерпілому перегородила дорогу. У подальшому потерпілий ОСОБА_12 вказав на обвинуваченого ОСОБА_22 , чітко зазначив ознаки за якими його упізнав, зокрема вказував на його «наглі очі» на момент вчинення кримінального правопорушення.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим немає. В апеляційних скаргах допустимість вказаного доказу сторони захисту під сумнів не ставили.

Також з дослідженого судом першої інстанції протоколу пред`явлення особи для впізнання від 31.08.2021 та відеозапису слідчої дії, проведеної за участі свідка ОСОБА_23 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_20 , встановлено, що перед її проведенням у свідка попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. Свідок повідомив, що бачив, як до потерпілого, що стояв біля автомату з кавою підійшли двоє чоловіків. Зможе впізнати особу, яка підійшовши до потерпілого почала лазити по кишенях лівої, правої, вивертаючи кишені, потерпілий відштовхнув, кошти випали. Ця особа забрала грошові кошти в сумі 600 грн. і 15 грн. належні потерпілому, з яких 15 грн. кинув потерпілому. Чітко описав за якими ознаками впізнає цю особу: статуру, вік, зріст, форму обличчя, губ, волосся, зачіску. У ході слідчої дії свідку ОСОБА_23 для впізнання було пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків. Серед пред`явлених осіб свідок упізнав особу з номером 1- ОСОБА_7 (т. 2 а.с.115- 119).

Як слідує з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції, захисник ОСОБА_20 в протоколі зазначив, що особи, які пред`являлись для впізнання мають різку та неподібну зовнішність.

А тому, в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_21 вказували на недопустимість доказу з підстави викладених у зауваженнях.

У відповідь на вказане суд першої інстанції обґрунтовано зауважив на тому, що під час слідчої дії свідку ОСОБА_23 для впізнання пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України.

А тому, доводи сторони захисту, що слідча виходила і могла повідомити під яким номером обвинувачений, суд правильно визнав надуманими та не вбачав підстав для визнання зазначеного доказу недопустимим. В ході апеляційного розгляду справи вказане під сумнів не ставилось.

Також судом першої інстанції було досліджено і протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2021 та відеозаписі слідчої дії, яка проведена за участі свідка ОСОБА_13 , захисника підозрюваного ОСОБА_7 ОСОБА_20 , з якого встановлено, що перед проведенням слідчої дії у свідка попередньо з`ясовано чи може вона впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких бачила цю особу. Свідок повідомила, що за зовнішнім виглядом зможе впізнати особу, яку бачила під час бійки між трьома чоловіками, детально описала зовнішній вигляд. Бачила як після нанесенню ударів потерпілому однією особою, інша особа дивилась як потерпілий упав, після чого підняла 600 грн. 3 купюри по 200 грн. та 15 грн. У ході слідчої дії свідку ОСОБА_13 для впізнання пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків. ОСОБА_7 запропоновано обрати місце серед чоловіків. Свідок серед пред`явлених осіб упізнала особу з номером 1- ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 133- 137).

З матеріалів справи слідує та судом першої інстанції встановлено, що захисник ОСОБА_20 у протоколі зазначив, що залучені статисти різної статури, віку та зросту.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_21 в суді першої інстанції вказували на недопустимість доказу з підстави викладених у зауваженнях.

Вказаним обставинам суд першої інстанції також надав правильну оцінку, зокрема про те, що під час слідчої дії свідку ОСОБА_13 для впізнання пред`явлено 4 особи, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_7 і ще трьох чоловіків, які не мали різких відмінностей у віці, зовнішності та одязі, що повністю відповідає вимогам ч. 2 ст. 228 КПК України. В ході апеляційного розгляду справи вказане також під сумнів учасниками справи не ставилось.

Також з матеріалів спраив слідує, що в суді першої інстанції в ході дослідженні доказів захисники звертали увагу суду на те, що понятими під час проведення пред`явлення осіб для впізнання (протоколи пред`явлення осіб для впізнання від 22.08.2021 та 31.08.2021) були одні і ті ж особи ( ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 ). Разом з тим, як правильно зауважив суд першої інстанції, КПК України не забороняє залучення особи в якості понятого у кількох слідчих діях під час кримінального провадження. Сам по собі факт участі того ж понятого у проведенні різних слідчих дій не може свідчити про його зацікавленість, а стороною захисту не наведено будь-яких інших обставин, які могли викликати сумнів у неупередженості вказаних понятих. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23.05.2023 у справі №712/12004/21 (провадження №51-646км23).

Також суд першої інстанції дослідив і протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2021 та фототаблиці, і з нього встановив, що зазначена слідча дія проведена за участі потерпілого ОСОБА_12 , перед її проведенням у потерпілого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. У ході слідчої дії потерпілому ОСОБА_12 для впізнання пред`явлено фотознімки 4 осіб, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_9 і ще трьох чоловіків. При цьому у протоколі детально відображено, за якими саме ознаками потерпілий зможе впізнати особу за фотознімками. Серед пред`явлених осіб потерпілий упізнав особу зображену на фото № 2 - ОСОБА_9 (т. 2 а.с. 34-39).

З матеріалів справи слідує та встановлено судом першої інстанції те, що обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник ОСОБА_28 вказували на недопустимість доказу, оскільки інші особи на фото мали різкі відмінності у зовнішності.

Надаючи оцінку вказаному доказу суд першої інстанції також надав правильну оцінку про те, що всі надані для пред?явлення для впізнання фотознімки є чорно-білими із зображеннями на них подібних між собою за рисами обличчя осіб чоловічої статі, без різких відмінностей між собою.

З огляду на наведене колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недопустимими результатів пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_29 , оскільки як сам хід цієї процесуальної дії, так і її результати оформлено відповідно до ст. 104 КПК України з врахуванням особливостей ст. 228 КПК України як норми, якою врегульовано правила проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками.

Також з дослідженого судом першої інстанції протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 31.08.2021 та фототаблиці, встановлено, що слідча дія проведена за участі свідка ОСОБА_14 , у якого попередньо з`ясовано чи може він впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких він бачив цю особу. У ході слідчої дії свідку ОСОБА_14 для впізнання пред`явлено фотознімки 4 осіб, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_9 і ще трьох чоловіків. У протоколі детально відображено, за якими саме ознаками свідок зможе впізнати особу за фотознімками. Серед пред`явлених осіб свідок упізнав особу зображену на фото № 3 - ОСОБА_9 . Вказану особу бачив, коли інша особа підійшла до потерпілого та витягнула кошти в сумі 615 грн. Потерпілий це побачив та почалася бійка. Далі підійшов ОСОБА_9 вибив ніж з рук потерпілого, який витягнув його для самозахисту. Потім наніс удар рукою в обличчя та ногою по голові, після чого потерпілий впав (т. 2 а.с. 40-45).

Згідно фактичних даних, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.10.2021 та фототаблиці, судом першої інстанції встановлено, що слідча дія проведена за участі свідка ОСОБА_13 , у якої попередньо з`ясовано чи може впізнати особу, опитано про зовнішній вигляд і прикмети цієї особи, а також про обставини, за яких бачила цю особу. У ході слідчої дії свідку ОСОБА_13 для впізнання пред`явлено фотознімки 4 осіб, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_9 і ще трьох чоловіків. У протоколі детально відображено, за якими саме ознаками свідок зможе впізнати особу за фотознімками. Серед пред`явлених осіб свідок упізнала особу зображену на фото № 2- ОСОБА_9 , який наносив удари потерпілому в обличчя. Коли потерпілий лежав на землі ОСОБА_9 забрав предмет поряд з потерпілим. Інший чоловік забрав грошові кошти, які були поряд з потерпілим (т. 2 а.с. 46-51).

Як слідує з матеріалів справи і встановлено судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник ОСОБА_28 вказували на недопустимість протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, оскільки інші особи на фото мали різкі відмінності у зовнішності.

Водночас, надаючи оцінку вказаним доказам, суд першої інстанції правильно зауважив на тому, що всі надані для пред`явлення для впізнання фотознімки є чорно-білими із зображеннями на них подібних між собою за рисами обличчя осіб чоловічої статі без різких відмінностей між собою.

А тому, підстав для визнання недопустимими результатів пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 судом першої інстанції обгрунтовано не встановлено, оскільки як сам хід цих процесуальних дій, так і її результати оформлено відповідно до ст. 104 КПК України з врахуванням особливостей ст. 228 КПК України як норми, якою врегульовано правила проведення пред`явлення для впізнання за фотознімками.

Також з досліджених судом першої інстанції фактичних даних, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.08.2021 за участю свідка ОСОБА_14 та відеозаписі слідчої дії (т.3 а.с. 34-41), судом першої інстанції встановлено, що свідок вказав на місце вчинення кримінального правопорушення по АДРЕСА_4 поряд з магазином «Аврора». Також встановлено, що свідок продемонстрував своє місцезнаходження та місце, де побачив потерпілого до якого підійшли 2 чоловіки - біля кавового автомату на АДРЕСА_7 . Зазначив, у що був одягнутий потерпілий - спортивні штани, футболку та кофту- майстерку. Описав 2 чоловіків, які підійшли до потерпілого. Продемонстрував як чоловік в білій футболці почав безпричинно торкатися потерпілого, обіймати і лізти у кишеню з одного боку лівою рукою до правої кишені, потім правою рукою у ліву кишеню спортивних штанів, звідки дістав 615 грн. Після цього потерпілий почав захищатися, між ними почалася бійка. В цей час потерпілий вибив із рук особи 1 грошові кошти, які впали на землю. Після цього потерпілий та особа 1 перемістилися на ділянку перед магазином, де потерпілий дістав ніж-метелик та почав говорити 2 особам, щоб не підходили та повернули грошові кошти. В цей час темношкіра особа (особа 2) спочатку погрожує, а потім вказала, що гроші на землі і в цей час вибив ногою з рук потерпілого ніж, лівою рукою наносить удар по обличчю потерпілого в ділянку щелепи. Далі демонструє удар особи 2 в ділянку лівого вуха потерпілого, після якого той падає на землю обличчям до низу. Коли особа 2 наносив удари, в цей час особа 1 з лівого боку намагалася боротися з потерпілим, але у нього не виходило, бо був нетверезим. Після того, як потерпілий впав на землю, особа 1 перебуваючи з лівої сторони наносила удари кулаками в область тулуба, а особа 2, перебуваючи з правої сторони, наносила хаотичні удари кулаками в ділянки тулуба. Після цього особа 1 забрала із землі грошові кошти в сумі 615 грн. належні потерпілому, з яких купюри 5 та 10 грн. викинув в сторону потерпілого, а решту 600 грн. купюрами по 200 грн. 3 шт. забрав собі. Особа 2 підняла належний потерпілому ніж та забрала собі. Після цього вказані особи попрямували в сторону Центрального ринку та повернули на ліво в провулок за магазином секонд-хенду. Кошти були потерпілого бо він бачив, як вони випали. Після демонстрації ножа чоловік не нашої національності почав указувати на грошові кошти. Ніж потерпілий демонстрував для самозахисту. Кошти не піднімали поки не вибили ножа у потерпілого. Він викликав швидку допомогу.

З дослідженого судом першої інстанції протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2021 за участю свідка ОСОБА_13 та відеозаписі слідчої дії (т.3 а.с. 42-49), судом першої інстанції встановлено, що остання показала місце свого перебування 21.08.2021 біля магазину «Золотий вік», звідки побачила бійку біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_7 і почала телефонувати у поліцію. Описала учасників бійки: особа 1- темношкірий з темним волоссям і щетиною, одягнутий у темні спортивні штани, темну футболку і темну кофту; особа 2 - нашої національності в білій футболці і шортах темно синіх і залисинами; потерпілий більш низького зросту одягнутий в темні штани в спортивну чорну кофту з смужками на рукавах. Далі свідок продемонструвала, як біля банеру особа 1 ударом правої ноги вибив предмет (який саме не побачила) з руки потерпілого, який впав на земельну ділянку. Після цього особа 1 почала ногою та правою рукою зігнутою в кулак зі сторони наносити удари по обличчю потерпілого у кількості 2-3 удари. Після чого особа 1 правою ногою з розвороту нанесла удар в праву сторону обличчя потерпілого. Потерпілий впав на землю обличчям вниз. В цей час особа 2 знаходився з лівої сторони до потерпілого. Особа 1 підняла з землі предмет, який вона попередньо вибила з руки потерпілого, а особа 2 підняла з землі грошові кошти в сумі 615 грн., з яких 15 грн. купюрами по 10 та 5 грн. кинув в сторону потерпілого. 600 грн. - 3 купюри по 200 грн. забрав собі з землі та поклав у кишеню шортів. Після чого особи 1 і 2 помахали рукою, посміхнулись і пішли в сторону Центрального ринку за магазин секонд - хенду на ліво по вказаній вулиці.

Дослідивши та оцінивши протоколи проведення слідчого експерименту суд першої інстанції обгрунтовано визнав їх самостійними процесуальними джерелами доказів, що узгоджуються з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 14.09.2020 (справа №740/3597/17, провадження № 51-6070кмо19). В ході апеляційного перегляду справи допустимість цих доказів апелянтами під сумнів також не ставилась.

Також судом першої інстанції досліджено протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.08.2021 і фототаблиці, з якого встановлено, що в затриманого у порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 під час особистого обшуку вилучено серед іншого: грошові кошти купюрами номіналом 100 грн. у кількості 2 шт. із серійними номерами УЙ4789607, СД2177384; футболку білого кольору з написом по центру чорного кольору «Jungle» на якій міститься з зовнішньої сторони в нижній частині з правої сторони, плями бурого кольору. Також встановлено, що слідча дія проводилась за участі захисника ОСОБА_20 (т.2 а.с. 52-60).

Встановлено судом першої інстанції і те, що обвинувачений ОСОБА_7 є особою на яку вказували потерпілий та свідки, як на особу у білій футболці і панамі, особу «нашої національності». У свою чергу, ОСОБА_9 є особою, на яку вказували потерпілий та свідки, як особу ромської національності, «не нашої національності», темношкіру.

Як слідує з матеріалів справи, в суді першої інстанції захисник ОСОБА_8 зауважувала, про не доведення стороною обвинувачення заволодіння обвинуваченими грошовими коштами належними потерпілому. Про вказане захисник зазначала і в апеляційній скарзі. Однак, до таких доводів суд першої інстанції віднісся критично, з чим колегія суддів повністю погоджується, оскільки відповідно до висунутого обвинувачення у обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням, в межах якого здійснюється судовий розгляд і яке визнано судом доведеним, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 ставиться за провину викрадення майна потерпілого на суму 600 грн., а не 650 грн., як вказує захисник.

Під час допиту у судовому засіданні 20.10.2022 потерпілий ОСОБА_12 не назвав точну суму коштів, яку мав при собі в момент вчинення відносно нього кримінального правопорушення, зазначив про наявність 680 - 650 грн., купюри по 200 грн. Підтвердив, що кошти зберігав у правій кишені кофти, в яку був одягнутий і з якої їх дістав обвинувачений ОСОБА_7 .

Як слідує з матеріалів, вказані обставини підтвердив в суді першої інстанції і свідок ОСОБА_14 . Безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 чітко вказував, що мав при собі грошові кошти, з яких три купюри по 200 грн. (Протокол пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2021 та відеозапис слідчої дії).

Свідок ОСОБА_14 в суді першої інстанції підтвердив, що ОСОБА_7 спочатку заліз до кишень потерпілого, витягнув грошові кошти, які ОСОБА_12 вибив з рук та вони впали на землю. Надалі ОСОБА_7 підняв грошові кошти у сумі 615 грн. 3 купюри по 200 грн., 10 грн. і 5 грн., з яких 600 грн. забрав собі, а 15 грн. кинув потерпілому. Аналогічні обставини зафіксовано у протоколі проведення слідчого експерименту від 27.08.2021 та відеозаписі слідчої дії, протоколі пред`явлення особи для впізнання від 31.08.2021 та відеозаписі слідчої дії, що проведені за участі цього свідка.

Заволодіння грошовими коштами потерпілого у сумі 615 грн. підтверджується протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.08.2021 та відеозаписом слідчої дії, протоколом проведення слідчого експерименту від 27.08.2021 та відеозаписом слідчої дії, які проведені за участі свідка ОСОБА_13 .

Те, що свідок ОСОБА_13 під час допиту в суді 09.11.2022 не назвала номінал купюр, які бачила на землі і які у потерпілого забрав ОСОБА_7 , розбіжності в показах свідка ОСОБА_14 , даними ним під час слідчого експерименту та в судовому засіданні, щодо вилучення ОСОБА_7 коштів з кишені спортивних штанів, а не спортивної кофти, про що також захисник ОСОБА_8 вела мову в апеляційній скарзі, судом першої інстанції цілком обгрунтовано розцінено, як такі що виникли внаслідок збігу певного часу після вчинення злочину. Проте зазначені розбіжності жодним чином не спростовують встановлені судом обставини щодо розміру завданої шкоди та належність потерпілому грошових коштів, якими заволоділи обвинувачені.

Щодо перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння, про що як в суді першої так і апеляційної інстанції вказувала сторона захисту, то вказане не є підставою ставити під сумнів його показання, які є послідовними і в цілому узгоджуються з показаннями свідків, іншими наведеними письмовими доказами.

Також з матеріалів справи слідує, що як в суді першої інстанції так і в апеляційних скаргах захисники ставили під сумнів існування в діях обвинувачених попередньої змови групою осіб і складу інкримінованого їм кримінального правопорушення, у відповідь на що судом першої інстанції надавалась правова оцінка і знею апеляційний суд погоджується.

Так, ч. 2 ст. 186 КК України передбачає відповідальність за вчинення таких дій як грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства, або вчинений повторно, або за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України попередньою змовою визнається домовленість осіб про спільне вчинення злочину до його початку.

Верховний Суд неодноразово зазначав у своїх рішеннях, що домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкта злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими (постанови Верховного Суду від 14.11.2019, справа №710/439/17, від 10.12.2020 справа № 464/710/18).

При цьому під час вчинення злочину кожен зі співучасників може вчиняти різні дії (подолання опору потерпілого, заподіяння тілесних ушкоджень, заволодіння майном), які спрямовані на досягнення єдиної мети.

Відповідальність за ч. 2 ст.186 КК України настає для всіх співучасників, незважаючи на те, яку саме роль кожен з них виконував. Тобто встановлення факту попередньої змови під час вчинення грабежу, свідчить про те, що дії винних осіб незалежно від їх ролей були об`єднані єдиним умислом, направленим на заволодіння майном потерпілого (постанова Верховного Суду від 29.06.2023 у справі № 461/4495/21).

Під насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого при грабежі, слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння.

При грабежі поєднаному із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого або з погрозою застосування такого насильства, основним об`єктом посягання виступає власність, і незважаючи на те, що у момент вчинення грабежу відбувається вплив на потерпілого, однак він є незначним.

Як слідує з матеріалів справи судом першої інстанції достовірно встановлено, що ОСОБА_7 під приводом обіймів з кишені кофти потерпілого витягнув грошові кошти і ці дії були помічені ОСОБА_12 . Після того, як потерпілий вибив їх з рук цього обвинуваченого і гроші впали на землю, між ними почалася штовханина, ОСОБА_7 висловив погрозу застосування насильства, після чого ОСОБА_12 дістав ножа з метою самозахисту від обвинувачених, а останні діяли спільно. Після цього ОСОБА_9 до ОСОБА_12 було застосовано насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого спричинено легке тілесне ушкодження, і, завдяки цьому обвинувачені заволоділи грошовими коштами та залишили разом місце вчинення злочину.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що є необґрунтованими доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , що він лише з метою самозахисту вибив у потерпілого з рук ножа-метелика і не вчиняв грабіж, оскільки протилежні висновки випливають з фактичних обставин встановлених судом першої інстанції з показань потерпілого ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , протоколів слідчих експериментів за участю потерпілого та вказаних свідків, згідно яких ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діяли спільно і з їх поведінки можна зробити висновок про такий намір. Вибивши ножа з рук потерпілого, ОСОБА_9 продовжив наносити йому удари, перебувавши обличчям до потерпілого, що спростовує його версію про самозахист.

Крім цього, потерпілий сприймав дії обвинувачених, як такі, що діють разом, а дослідженими судом першої інстанції доказами підтверджено показання потерпілого, що ніж він дістав з метою захисту від обох обвинувачених.

Також з матеріалів справи слідує, що очевидець подій свідок ОСОБА_14 підтвердив суду, що ОСОБА_9 та ОСОБА_7 діяли разом, узгоджено між собою, «у парі», знаходилися по різні сторони від потерпілого, який вимагав повернути кошти.

Свідки ОСОБА_14 і ОСОБА_13 підтвердили, що після заволодіння грошовими коштами потерпілого у сумі 615 грн. ОСОБА_7 3 купюри по 200 грн. (600 грн.) поклав у кишеню шортів, а 15 грн. купюрами по 10 та 5 грн. кинув в сторону потерпілого і надалі обидві обвинувачені пішли разом.

ОСОБА_9 не перешкоджав діям ОСОБА_7 по вилученню коштів та не намагався припинити їх.

В суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 підтвердив, що перед нанесенням удару потерпілому, останній вимагав повернути його кошти і він бачив, як вони валялися на землі. До того ж показання ОСОБА_9 в частині того, що після самозахисту грошові кошти ОСОБА_7 поклав у скриньку благодійності спростовуються показаннями самого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_14 , які вказували, що гроші у скриньку обвинувачений кинув до того, як підійшов вперше до потерпілого.

Доводи ОСОБА_7 про те, що з землі він підняв власні кошти та поклав у кишеню шортів до того, як потерпілий витягнув ножа, спростовуються показаннями свідків ОСОБА_13 і ОСОБА_14 , які підтвердили, що грошові кошти підняли лише після того як потерпілому нанесено тілесні ушкодження від яких він лежав на асфальтному покритті.

Показання ОСОБА_7 в частині належності йому піднятих грошових коштів, суд першої інстанції також обгрунтовано визнав нелогічними і не послідовними, оскільки спочатку він стверджував, що ніяких коштів на землі не бачив і не піднімав, а потім те, що перевірив кишені виявив, що не вистачає і підняв власні кошти.

Встановлені судом першої інстанції обставини, попри доводи апеляційних скарг захисників, обгрунтовано вказують на те, що дії ОСОБА_7 та ОСОБА_9 були скоординовані, узгоджені та об`єднані єдиним умислом, направленим на заволодіння майном потерпілого ОСОБА_12 , про що вказувала їх поведінка, обвинувачені діяли спільно як співвиконавці при вчиненні злочину, потерпілий сприймав їх, як таких що діють разом. Вказане свідчить про їх попередню домовленість, а тому наявна кваліфікуюча ознака - попередня змова групи осіб.

Щодо доводів захисника ОСОБА_10 про ексцес виконавця, про які вона вела мову, як в суді першої інстанції, так і зазначала про них в апеляційній скарзі, то їх суд першої інстанції правильно визнав необґрунтованими, оскільки спільні та узгоджені дії обох обвинувачених були направлені на досягнення єдиної мети - заволодіння майном потерпілого, що виключає ексцес виконавця і свідчать про спільну участь у вчиненні грабежу.

Версія сторони захисту, що ОСОБА_9 діяв в стані необхідної оброни не підтверджена наявними доказами. На користь цієї версії свідчать лише самі обвинувачені, їх показання є суперечливі та повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні судом першої інстанції іншими доказами. Більше того, колегія суддів звертає увагу на те, що в обвинуваченого ОСОБА_9 , навіть за таких обставин, за його версією, була можливість покинути місце події, не вдаючись до бійки.

Відсутність в ОСОБА_9 підозри у заволодінні ножем потерпілого, що просила врахувати захисник ОСОБА_10 в апеляційній скарзі, ніяким чином не виключає з дій обвинуваченого складу злочину за ч. 2 ст. 186 КК України.

Також на думку захисника ОСОБА_10 суд першої інстанції безпідставно врахував пояснення потерпілого про те, що обвинувачені діяли разом, однак колегія суддів зауважує на тому, що пояснення потерпілого в цій частині узгоджуються і з поясненнями свідків, що в свою чергу висвітлює фактичні обставини справи за яких вчинявся злочин, в тому числі їх повноту.

Також, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_10 зауважувала, що обвинувачений ОСОБА_9 до потерпілого і обвинуваченого ОСОБА_7 підійшлов для того, щоб їх розмирити, однак до вказаного колегія суддів відноситься критично, оскільки така версія не узгоджується з поясненнями потерпілого і свідків.

Також захисник ОСОБА_10 зазначала, що обвинувачений ОСОБА_7 до потерпілого підійшов неочікувано для обвинуваченого ОСОБА_9 , що колегія суддів вважає надуманим, оскільки такі доводи ґрунтуються виключно на припущеннях сторони захисту.

Щодо того, що обвинувачений ОСОБА_9 кошти в потерпілого не забирав, а це був інший обвинувачений ОСОБА_7 , про що також зазначала захисник ОСОБА_10 , то вказана обставина не виключає з дій обвинуваченого ОСОБА_9 складу інкримінованого йому злочину, оскільки як вказувалося вище, судом обгрунтовано встановлено, що злочин вчинявся обвинуваченими спільно і з єдиним умислом.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , в частині розбіжностей у показах свідка ОСОБА_14 , оскільки той будучи на відстані 10 кроків не міг достовірно бачити деталі вчинення злочину, а в ході його допиту вказував по-різному, зокрема звідки обвинувачений у потерпілого діставав кошти, чи то з кишені штанів чи то з кишені куртки, то до них колегія суддів відносяться критично, оскільки вказані захисником доводи на доведінсть вини обвинуваченого ОСОБА_7 в цілому не впливає, як і те, чи то кошти випали коли обвинувачений проник до карману потерпілого чи то потерпілий їх вибив і вони впали. Наслідок кошти обвинуваченими відкрито викрадені.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 про те, що обвинувачені один до одного, будучи в дії з потерпілим, не втручалися, тим самим за версією захисту, діяли не разом, і про те, що ОСОБА_7 потерпілого не бив, а бив його ОСОБА_9 , то колегія суддів до них з урахуванням встановлених вище обставин, відноситься критично і ці обставини не ввважає переконливими для сумніву у правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і доведеності вини обвинувачених у вчиненні інкримінованому їм злочині.

Невизнання обвинуваченими вини, на переконання колегії суддів, правильно розцінено судом першої інстанції як їх бажання уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, або намагання пом`якшити свою відповідальність за вчинене.

Вказане свідчить про те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 діяли спільно як співвиконавці при вчиненні грабежу, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб, а тому їх дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім того, в діях ОСОБА_7 наявні кваліфікуючі ознаки повторність, погроза застосування такого насильства.

Не заслуговують на увагу доводи захисника ОСОБА_8 про не доведення в діях ОСОБА_7 кваліфікуючих ознак застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, погрози застосування такого насильства. Як слушно зауважив суд першої інстанції потерпілий в суді підтвердив погрози з боку, зокрема ОСОБА_7 та нанесення ударів обома обвинуваченими. Застосування насильства ОСОБА_9 до потерпілого надало можливість подолати його опір та заволодіти майном ОСОБА_12 .

Досліджені вищенаведені докази судом першої інстанції правильно визнані належними, допустимими та достовірними, а встановлена під час судового розгляду сукупність обставин, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка була предметом судового розгляду, крім того, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 186 КК України вчинене і обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 є винними у його вчинені.

За встановлених обставин колегія суддів підстав для задоволення апеляційних вимог захисників, про скасування вироку суду з ухваленням нового, виправдувального вироку, чи із закриття кримінального провадження, не вбачає і відмовляє в задоволенні обох апеляційних скарг за необґрунтованістю.

Щодо призначеного обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 покарання то колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно зі ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також враховано, що ОСОБА_7 вчинено тяжкий злочин через 2 місяці після постановлення вироку суду, у період іспитового строку за вчинення аналогічних злочинів, належних висновків не зробив, будучи особою працездатного віку не працевлаштований, постійного законного джерела прибутку не має, на обліку у лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має сталі соціальні зв`язки, одружений, мав належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, має захворювання стенозуючий тромбоз глибоких вен (т. 2 а.с. 73-79, 83-87, т. 3 а.с. 123,134).

Тому, з урахуванням наведеного, беручи до уваги дані про особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти, призначивши ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті у виді позбавлення волі.

При цьому, оскільки ОСОБА_7 раніше засуджений 03.06.2021 вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі статті 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком 3 роки, кримінальне правопорушення вчинив у період іспитового строку, тому суд першої інстанції цілком обгрунтовано остаточно призначив ОСОБА_7 покарання у відповідності до ч. 1 ст. 71 та ч. 3 ст. 78 КК України за сукупністю вироків, застосовуючи принцип часткового складання призначених покарань.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання суд першої інстанції врахував відсутність обставин, що обтяжують його покарання та обставиною, яка його пом`якшує суд визнав стан здоров`я ОСОБА_9 .

Також судом першої інстанції враховано, що ОСОБА_9 вчинено тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, за останнім місцем проживання характеризується посередньо, будучи особою працездатного віку не працевлаштований, законного джерела прибутку не мав, не має сталих соціальних зв`язків; за медичною допомогою до лікарів-наркологів не звертався, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, багаторазово лікувався стаціонарно, останній раз у 2019 році з діагнозом: «Легка розумова відсталість з порушенням поведінки», має молодий вік, не має місця реєстрації та проживання (т.2 а.с. 80, 88, 93-95, 217).

Також, з висновку судово-психіатричного експерта № 421 від 13.10.2021, судом встановлено, що ОСОБА_9 виявляє ознаки Легкої розумової відсталості (легка дебільність) з порушенням поведінки, може усвідомлювати свої дії та керувати ними. На момент скоєння кримінального правопорушення виявляв ознаки Легкої розумової відсталості (легка дебільність) з порушенням поведінки, не виявляв ознак будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності. За своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с. 89-92).

Тому, з урахуванням наведеного, беручи до уваги дані про особу винного, його молодий вік, стан здоров`я, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів можливо досягти, призначивши ОСОБА_9 покарання у мінімальній межі санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Саме таке покарання, на переконання суду, відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України та принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_9 та попередження вчинення ними нових злочинів. Підстав для пом`якшення призначеного обвинуваченим покарання колегією суддів в ході апеляційного перегляду вироку суду не встановлено.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 то з матеріалів справи слідує, що його вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023 задоволено частково і стягнуто на користь потерпілого з ОСОБА_7 600 грн матеріальної шкоди і 10 000 грн моральної шкоди і з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 також стягнуто 10 000 грн моральної шкоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 зазначала, що стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 10 000 грн безпідставне, оскільки ОСОБА_7 потерпілому тілесних ушкоджень не завдавав, на лікарняному потерпілий не був і не надав суду доказів щодо своїх моральних страждань.

До вказаних доводів сторони захисту колегія суддів відноситься критично з підстав того, що мотиви прийнятого рішення судом першої інстанції в мотивувальній частині вироку повно та об`єктивно наведено. Судом враховано як доведеність вини обвинувачених у вчиненому злочині, так і обставини його вчинення та наслідки, а тому підстави для часткового задоволення позову потерпілого до обвинувачених об`єктивно існували і правильно стягнуті судом в рахунок потерпілого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог обох захисників відмовити, а вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023, залишити без зміни, як такий, що повністю узгоджується з вимогами ст. 370 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 03.11.2023 відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_9 залишити без зміни, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_10 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 , який знаходиться під вартою, в той самий строк з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4