ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/990/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4

проводячи судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002994 по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень, Житомирської обл., українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 представників потерпілого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 захисника ОСОБА_9 , ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні 03.04.2024 року захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_9 заявив відвід головуючому судді ОСОБА_1 та судді з колегії суддів ОСОБА_3 .

Підстави для відводу суддів, на які посилається захисник, полягають в тому, що 20.02.2024 р. у підготовчому засіданні у кримінальному провадженні № 0002994 відносно ОСОБА_5 , головуючому судді ОСОБА_1 , з підстав недотримання ним положень ст. ст. 3, 31 КПК України на розгляд вказаного кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, було заявлено відвід. Зазначену заяву обвинуваченого ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 розглядала суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_3 та за наслідками цього ухвалою від 26.02.2024 р. у задовленні заяви ОСОБА_5 про відвід судді ОСОБА_1 було відмовлено. У вказаній ухвалі суддя ОСОБА_3 не зазначила про дію норм ст. ст. 3, 31 КПК України, не надала ніякої правової оцінки тому, що зазначені норми забезпечували та надавали право обвинуваченому ОСОБА_5 на розгляд кримінального провадження, вже починаючи зі стадії підготовчого судового засідання, колегіально судом у складі трьох суддів, а тому підготовче провадження у даному випадку здійснювалося незаконним складом суду у складі одного судді ОСОБА_1 та як наслідок судовий розгляд обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні та склад суду для цього був призначений у підготовчому засіданні 07.03.2024 р. незаконним складом суду, тобто в складі одноособово головуючого судді ОСОБА_1 .

Таким чином, у комплексі, зазначені вище обставини, на переконання захисника ОСОБА_9 , свідчать про те, що дії головуючого судді ОСОБА_1 та судді з колегії суддів ОСОБА_3 є упередженими при розгляді вказаних клопотань у вказаному кримінальному провадженні та не відповідають таким загальним засадам кримінального провадження, як верховенства права, законність, рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Захисник ОСОБА_10 у вирішенні вказаного клопотання поклався на розсуд суду.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 заперечив у задоволенні заяви про відвід, оскільки ні у самій заяві, ні у виступах захисника не наведено підстав, які передбачені КПК України, як підстави для відводу судді.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_8 підтримав позицію свого колеги.

Також у задоволенні заяви про відвід заперечив і прокурор ОСОБА_6 , як у необгрунтованій.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника.

Розглядаючи заяву про відвід судді головуючого судді ОСОБА_1 та судді з колегії суддів ОСОБА_3 , суд виходить із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 2 ст. 80 КПК України за цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. При цьому, частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 75 КПК України передбачено, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У своєму рішенні у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності ("Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії"). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду ("Пуллар проти Сполученого Королівства").

Також, стосовно об`єктивного критерію слід визначити окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими ("Ветштайн проти Швейцарії", "Ферантелі та Сантанжело проти Італії"). Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного ("Ветштайн проти Швейцарії").

Розглянувши заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді з колегії суддів ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що захисниклм ОСОБА_9 не наведено переконливих фактів на підтвердження того, що як головуючий суддя ОСОБА_1 , так суддя з колегії суддів ОСОБА_3 є небезсторонніми чи упередженими при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Аналізуючи підстави для відводу, які зазначені у заяві адвоката ОСОБА_9 , суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладені у заяві, є фактично незгодою сторони захисту із ухваленими суддями процесуальними рішеннями, які не підлягають окремому оскарженню, однак у відповідності до ч. 2 ст. 392 КПК України заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на кінцеве процесуальне рішення, що не може слугувати підставою для відводу судді.

Таким чином, захисником ОСОБА_9 не зазначно обставин, які б об`єктивно обгрунтовували уперередженість чи небезсторонність головуючого судді ОСОБА_1 та судді з колегії суддів ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження, а тому у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Підсумовуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 75,76, 80, 81 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви захисника ОСОБА_9 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 та судді ОСОБА_14 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя:

Суддя: