У Х В А Л А

про застосування запобіжного заходу -тримання під вартою

26 квітня 2024 року Личаківський районний суд м. Львова

Cлідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 , погодженого прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000064 від 23.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лукавець Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України,

підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України,

в с т а н о в и в :

старший слідчий другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, ОСОБА_6 , за погодженням прокурора, звернувся з клопотанням про застосування щодо підозрюваногоОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Клопотання мотивує тим, що останній підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України у кримінальному провадженні № 0000064 від 23.08.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 відповідно до наказу Бродівської центральної районної лікарні № 148-к від 31.07.1986, призначений на посаду завідуючого відділенням швидкої невідкладної допомоги вищевказаного медичного закладу.

У подальшому, з 01.10.2013 ОСОБА_7 переведено на посаду заступника головного лікаря з експертизи непрацездатності.

Згідно наказу директора КНП «Бродівська центральна міська лікарня» від 13.08.2021 № 317-к ОСОБА_7 переведено на посаду лікаря лікарсько-консультативної комісії (далі - ЛКК) адміністративного персоналу (з виконанням обов`язків голови ЛКК).

Так ОСОБА_7 вирішив підшукати та сформувати стійку групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю, при цьому визначив свою роль як організатора - керівника такої групи осіб.

Метою діяльності такої організованої групи повинно бути вчинення тяжких злочинів у сфері службової діяльності, одержання від осіб (пацієнтів), що потребують скерування від ЛКК Бродівської ЦМЛ на огляд та обстеження до МСЕК для вирішення питання щодо присвоєння або продовження останнім групи інвалідності, що у свою чергу забезпечить особисте протиправне збагачення її учасників.

У подальшому, з метою підбору осіб для участі в організованій злочинній групі, ОСОБА_7 , точний час слідством не встановлено, але не пізніше періоду часу з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2023 року, використовуючи свої авторитет та зв`язки у КНП «Бродівська центральна міська лікарня», свою посаду голови ЛКК вказаного медичного закладу, безпосередньо здійснював відбір осіб серед лікарів зазначеної медичної установи, які за своїми психологічними якостями та фахом могли взяти участь у злочинній діяльності, що забезпечували б чітке вчинення тяжких злочинів групою осіб в складі організованої групи.

Так, у ході відбору ОСОБА_7 враховував декілька факторів, а саме: рівень знайомства та особистої довіри до особи, фах лікаря, який повинний бути достатнім для супроводу та скерування осіб на огляд до ЛКК та обстеження до МСЕК, посередній рівень матеріального забезпечення та моральних якостей лікаря, що спонукало б останнього до участі у злочинній діяльності задля свого протиправного особистого збагачення.

Враховуючи наведене, ОСОБА_7 на виконання свого злочинного плану, використовуючи своє знайомство та службові відносини із посадовими особами КНП «Бродівська центральна міська лікарня», а саме лікарем-ортопедом-травматологом ОСОБА_8 , лікарем-хірургом хірургічного відділення ОСОБА_9 , лікарем-невропатологом неврологічного відділення ОСОБА_5 , лікарем-ортопедом-травматологом хірургічного відділення ОСОБА_10 , у період часу з 24 лютого 2022 року по 20 липня 2023 року, більш точний час слідством не встановлено, у невстановленому місці, переслідуючи корисливий мотив, повідомив останнім про свої злочинні наміри, довівши до їх відома деталі злочинного плану, спрямованого на здійснення пошуку громадян України, яким необхідне направлення до МСЕК на огляд та обстеження, одержання від них грошових коштів в якості неправомірної вигоди, підготовку та видачу медичної документації, необхідної для такого направлення, запропонував ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 розпочати спільну злочинну діяльність у складі організованої групи, та вчиняти дії, спрямовані на одержання від громадян України неправомірної вигоди за підготовку необхідних медичних документів та направлення на огляд та обстеження до МСЕК для вирішення питання щодо присвоєння або продовження групи інвалідності, на що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , керуючись корисливим мотивом, бажаючи незаконно отримувати власну матеріальну вигоду погодились, надали свою добровільну згоду на участь в організованій злочинній групі, чим вступили у злочинну змову з ОСОБА_7 .

Про підозру у вчиненні вказаного злочинуОСОБА_5 повідомлено24.04.2024. З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі,може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.

А тому прокурор вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень. Разом з тим, при виконанні судом вимог ч.4 ст. 183 КПК України, щодо визначення застави, враховуючи передбаченні ч.ч.4, 5 ст.182 КПК України обставини, є необхідним визначити останньому заставу у сумі не меше500 000 гривень.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Пояснив, що на його думку необхідність взяття під варту підозрюваного є обґрунтованою та підтверджується матеріалами клопотання, окрім цього не заперечує про визначення розміру застави, який повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_5 підозру заперечив, проти поданного клопотання заперечив.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що в провадженні слідчих органів перебуває кримінальне проводження, внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування №0000064 від 23.08.2023 за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 368 КК України. Про підозру у вчиненні даного злочину ОСОБА_5 повідомлено 24 квітня 2024 року.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного подання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої підозрюваному, яку слідство обґрунтовує: рапортами на виявлення ознак кримінального правопорушення; заявою ОСОБА_11 від 01.11.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 01.11.2023, 12.01.2024, 24.01.2024; матеріалами УСБУ у Львівській області від 01.11.2023, 15.01.2024, 17.01.2024, 16.04.2024; протоколом огляду та ідентифікації грошових коштів від 17.01.2024; протоколом обшуку від 08.02.2024; направленнями на медико-соціально-експертну комісію (МСЕК) від 08.02.2024 № 144, від 09.01.2024 № 34, від 25.01.2024, від 18.01.2024 № 78, від 19.01.2024 № 82, від 17.01.2024 № 73, від 15.01.2024 № 56, від 06.12.2023 № 1300; від 18.09.2023 № 989, від 18.09.2023 № 987, від 21.07.2023 № 808; протоколами НСРД від 23.01.2024 № 62/5/1-523т, від 20.02.2024 № 62/5/1-819т, від 23.01.2024 № 62/5/1-522т, від 12.02.2024 № 62/5/1-5396т, від 23.01.2024 № 62/5/1-826т, від 23.01.2024 № 62/5/1-825т, від 20.02.2024 № 62/5/1-820т, від 12.11.2023 № 62/5/1-5395т; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 04.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 04.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 04.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 04.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 06.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 06.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 08.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 12.03.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 14.03.2024; іншими матеріалами кримінального провадження № 0000064 від 23.08.2023.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)). Хоча факти на момент вирішення питання про утримання під вартою і не повинні бути переконливими настільки, щоб можна було визначити винуватість особи у вчиненні злочину, суд повинен оцінити докази, надані сторонами, на предмет їхньої допустимості, достовірності та належності і відкинути ті з них, що не відповідають цим критеріям. При цьому суд має обґрунтовувати своє рішення на підставі дослідження у суді обґрунтованої підозри, а не на основі даних, поданих стороною обвинувачення.

Крім того, як зазначає ЄСПЛ, існують різні критерії доведеності необхідні для звинувачення (як правило, доведеність за відсутності обґрунтованих сумнівів) та переслідування (як правило, обґрунтована підозра у скоєнні злочину) особи. Отже, можуть бути звичайно такі випадки, коли обґрунтована підозра не призводить у результаті судового розгляду до засудження особи за відсутності обґрунтованих сумнівів. Однак, у таких ситуаціях держава має законний інтерес забезпечити, аби особи, щодо яких існує обґрунтована підозра у скоєнні злочину, не намагались ухилитися від правосуддя або підірвати належне проведення судового розгляду, у ході якого має бути розглянуто питання про їхню винність або невинність ( «СПРАВА LAVRECHOV ПРОТИ ЧЕСЬКОЇ РЕСПУБЛІКИ», рішення від 20.06.2013, заява № 57404/08, п. 50).

Наявність обґрунтованої підозри є умовою sine qua non законності застосування запобіжного заходу.

Ураховуючи характер вчиненого підозрюваною злочину та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, є всі підстави вважати, що останній може полишити місце свого постійного проживання та виїхати з території України, де буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами, зокрема шляхом підкупу впливати на свідків та заявника у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення нею зазначеного злочину, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжуватиме вчиняти злочин у сфері службової діяльності, та може вчинити інші злочини, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку із тим, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані (Конвенція), тому органом досудового розслідування було враховано наявність законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Враховуючи наведені вище обставини, прихожу до переконання, що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід - тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Вирішуючи питання щодо визначення розміру застави, саме стаття 5 Конвенції розкриває питання права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до прецедентного права Суду, гарантія, передбачена статтею 5§3 Конвенції покликана забезпечити явку обвинуваченого у судовому засіданні (дивіться Мангурас проти Іспанії [ВП], №. 12050/04, § 78, ЄСПЛ 2010 року). Тому розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підсудного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (дивіться Неймайстер проти Австрії, 27 червня 1968 року, § 14, серія А 8). Оскільки питання, яке розглядається, є основним правом на свободу, гарантованим статтею 5, органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Крім того, розмір застави, має бути належним чином обґрунтовано у рішенні про визначення застави і повинна враховувати майновий стан обвинуваченого (дивіться Maнгурас, наведена вище, § § 79 - 80). Нездатність національних судів оцінити здатність заявника сплатити необхідну суму може викликати виявлення Судом порушення. Проте обвинувачений, якого судові органи готові звільнити під заставу, повинні вірно подати достатню інформацію, яку можливо перевірити, якщо це буде необхідно, щодо суми застави, яку необхідно встановити (дивіться Toшев проти Болгарії, № 56308/00, § 68, 10 серпня 2006 року; і Iванчук проти Польщі, № 25196/94, § 66, 15 листопада 2011 року).

Навіть якщо рішення національних судів про відмову звільнення під заставу засновані на «відповідних» і «достатніх» підставах Суд повинен також встановити, чи виявили компетентні національні органи влади «особливу ретельність» при вирішенні цього питання. Суд вважав, що цей критерій повинен бути доречним навіть у зв`язку з рішенням щодо визначення умов звільнення під заставу після того, як звільнення під заставу було офіційно дозволено, якщо особа залишилася в ув`язненні внаслідок відсутності можливості внести заставу (дивіться Koлаковіч проти Мальти, № 76392/12, § 74, 19 березня 2015 року).

Так, у справі Mangouras v. Spain ЄСПЛ вказав, що оскільки зростаючий стандарт в галузі захисту прав людини відповідно і неминуче вимагав більшої твердості при оцінці порушень фундаментальних цінностей демократичних суспільств, при визначенні розміру застави не можна виключати прийняття до уваги професійного середовища, яке сформувало обставини для даної діяльності, з метою забезпечення ефективності даного заходу.

Так у цій справі заявнику було призначено заставу у сумі 3 000 000 євро і було встановлено, що вказана сума, швидше за все, перевищувала платоспроможність заявника. Однак, враховуючи винятковий характер справи та величезний збиток ЄСПЛ визнав, що визначення застави у такому розмірі не є порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. CzechRepublic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Слідчий суддя враховує, що ймовірний злочини віднесений до категорії тяжких.

Тому, виходячи з засад виваженості, розумності та справедливості, беручи до уваги інтереси кримінального провадження, вважаю, що підозрюваному слід визначити заставу в сумі 500 000 гривень.

На думку слідчого судді, такий розмір застави достатньою мірою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , рахувати з часу оголошення ухвали - 26 квітня 2024 року о 11:50 год.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в сумі 500000 гривень.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_5 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_5 покладаються такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту ( АДРЕСА_2 ), в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1