Справа № 298/130/23
Номер провадження 1-кп/298/74/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

доставленого під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань, в смт. Великий Березний, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000153 від 23.10.2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, українця, громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого,

- увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до обвинувального акту, 23 жовтня 2022 року, в період часу з 07 години 00 хвилин по 09 годину 00 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом із своєю співмешканкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 .

Під час розпивання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , виникла сварка на грунті ревнощів під час якої ОСОБА_6 словесно погрожував ОСОБА_4 запалити її, в подальшому сварка переросла в бійку, а саме, перебуваючи на кухні в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_6 почав наносити удари руками та обутими ногами по різних частинах тіла своїй співмешканці ОСОБА_4 , від чого остання впала на підлогу.

Після цього ОСОБА_6 діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій розпочав реалізовувати свій раптово виниклий злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_4 , шляхом підпалу, а саме, ОСОБА_6 вийшов із будинку, попрямував до сараю, який знаходиться на території вказаного дворогосподарства, де взяв пластикову каністру з бензином, повернувся в будинок та почав виливати бензин з каністри на груди ОСОБА_4 , після чого відклав вбік каністру із бензином, дістав із кишені штанів запальничку та підпалив верхній одяг на ОСОБА_4 , після чого відійшов вбік та спостерігав як горить потерпіла.

На крики ОСОБА_4 із сусідньої кімнати вибігла її 8 річна донька ОСОБА_7 , яка налякавшись почала лити на маму воду, після чого ОСОБА_6 взяв покривало та накинув його на палаючу ОСОБА_4 ..

В результаті вказаних неправомірних дій ОСОБА_6 . ОСОБА_4 отримала термічні опіки третього ступеня, а саме, опіки голови та дихальних шляхів.

Згідно висновку проведеної судово-медичної експертизи № 2 від 12 січня 2023 року, своїми неправомірними діями ОСОБА_6 заподіяв тілесні ушкодження , які кваліфікуються за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. (р) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: незакінчений замах на умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину визнав частково та пояснив, що зранку 23.10.2022 він та потерпіла знаходились в будинку у АДРЕСА_1 . Збираючись на роботу він випив 250 грам горілки, після чого попросив потерпілу віддати йому гроші, які він дав їй на передодні. Потерпіла відмовила йому, оскільки вважала, що ці гроші йому потрібні для поїздки до коханки. У них почався конфлікт на основі ревнощів, потерпіла його приревнувала до ОСОБА_8 , а він в свою чергу приревнував її до вітчима. Після цього, він погрожуючи потерпілій тим, що спалить її, пішов в майстерню, що знаходиться на їхньому подвір`ї, взяв каністру із бензином та повернувшись до будинку облив потерпілу бензином. Після цього він взяв запальничку, яка лежала неподалік та запалив її. Потерпіла стояла на відстані більше одного метра від нього та різко приблизилась щоб вибити запальничку із рук, однак відбулось загорання. Він побачивши, що потерпіла горить, стягнув із ліжка покривало і почав її тушити, також з боку стояла вода, за допомогою якої він також тушив вогонь.

Із кімнати вийшла донька потерпілої та почала плакати, на цей момент потерпіла вже не горіла, був тільки дим. Прийшли сусіди, які почули крики і викликали швидку та в подальшому приїхала поліція. Коли приїхала поліція він стояв на подвір`ї та нікуди не втікав і одразу сказав що це саме він підпалив потерпілу. При цьому, працівники швидкої знаходились в їхньому селі по іншому виклику, а тому швидко прийшли до них додому та повели потерпілу до карети швидкої допомоги. Обвинувачений зазначає, що він розумів, що потерпіла облита бензином та може загорітись, однак він думав, що в нього не робоча запальничка і коли та накинулась на нього він розгубився. Наміру вбивати потерпілу у нього не було, він лише хотів її налякати, щоб вона розповіла правду про відносини із вітчимом.

Також зазначив, що розумів та розуміє, що у випадку, якщо би він не потушив потерпілу, вона би згоріла та померла. Вчинене освідомив та розкаюється, просить вибачення у потерпілої.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в сдовому засідані зазначив, що стороною обвинувачення не доведено вини обвинуваченого за кваліфікацією по ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Зокрема звертає увагу суду на те, що дослідженими в судовому засіданні доказами не підтверджено прямого умислу на позбавлення життя потерпілої. Оскільки загорання сталося випадково, вважає, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ст. 128 КК України як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Потерпіла ОСОБА_4 , в судовому засідання пояснила, що зранку 23.10.2022 вона та обвинувачений знаходились в будинку у АДРЕСА_1 , а саме на кухні. В них виникла сварка на основі ревнощів та того, що обвинувачений хотів щоб вона повернула гроші, які він їй дав на передодні, а вона відмовила. Обвинувачений хотів налякати і казав, що спалить її. Потім він пішов в приміщення, яке знаходиться на подвір`ї їх будинку та де обвинувачений тримав інструменти. Повернувшись до будинку обвинувачений приніс каністру із бензином та облив її таким спереду, в область грудей. Після цього він взяв зі столу одну із двох запальничок (одна була робоча, інша ні) та запалив вогонь. Оскільки потерпіла злякалась, вона спробувала вибити запальничку із рук обвинуваченого, щоб вогонь не підпалив її, однак сталось загорання і вона більше нічого не пам`ятає. Також зазначила, що на її думку, обвинувачений хотів її налякати, на сьогоднішній день до нього в неї претензій не має та вважає, що його можливо не позбавляти волі.

Суд повно, всебічно та неупереджено дослідивши всі обставини даного провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на такому дослідженні, оцінивши кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 1 ст.22 КПК України, встановлено, що під час розгляду кримінального провадження по суті, суд повинен забезпечити дотримання вимог змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення їхніх правових позицій.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України (ч.2 та 6 ст.22 цього Кодексу).

Відповідно до ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Судом досліджено та належно оцінено докази, зібрані у встановленому законом порядку, а саме:

З висновку експерта № 2 від 03.01.2023 року, щодо потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з врахуванням даних медичної документації, відповідно з питаннями, поставленими на вирішення даної експертизи, вбачається, що на момент судово-медичного обстеження на тілі гр. ОСОБА_4 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: опікових поверхонь в ділянці обличчя та фаланг пальців кистей рук, а також накладених численних бинтових пов`язок на ділянку волосистої частини голови, шиї, верхньої половини грудної клітини і спини, обох верхніх та обох нижніх кінцівок.

Згідно даних медичної документації, в неї встановлено: Термічний опік полум`ям голови, шиї, тулуба, обох рук та правої нижньої кінцівки 2 - 3 ст. 40 % площі тіла. Опіковий шок 2 - 3 ст. Опік дихальних шляхів 2-3 ст..

Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок місцевої дії надмірно високої температури, джерелом якої могло бути полум`я при горінні легкозаймистих речовин, не виключено при обставинах які викладені в постанові.

По давності виникнення вищевказані тілесні ушкодження, згідно даних медичної документації, вкладаються в час події, яка мала місце в ніч з 22.10.2022 року на 23.10.2022 року.

Дані тілесні ушкодження кваліфікуються за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення і за цією ознакою, згідно п. 2.1.3. (р) «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Зменшення вираженості ушкодження обличчя, згідно даних медичної карти №10730 потребувало оперативного втручання - пластики, а тому може вважатися невиправним.

Так згідно п. 2.1.8. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, ушкодження може бути розцінене як тяжке, якщо визнано судом як таким, знівечило обличчя.

З протоколу огляду місця подія від 23 жовтня 2022 року, проведеного слідчим СВ ВП №2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_9 , вбачається що 23 жовтня 2022 року проведено огляд, який розпочато о 10 год. 30 хв. та закінчено об 11 год. 45 хв., огляд проводився за участю власника домоволодіння ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 . Огляд відбувся за участю двох понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , із застосуванням технічного засобу фотокамери марки «Canon». В ході огляду виявлено та вилучено: каністру пластикову темно-сірого кольору (із рідиною); запальничку із візерунком ока; пластикові окуляри поплавлені сірого кольору; алюмінієву миску; пляшку з-під горілки; мобільний телефон; обгорівші речі - кофта/светр рожевого кольору, майка на бретельках та майка рожевого кольору.

Судом досліджені характеризуючи дані обвинуваченого.

З виданої виконавчим комітетом Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, щодо ОСОБА_6 характеристики від 23.10.2022 року № 02/23 вбачається, що обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо ніде не працює, має схильність до вживання алкогольних напоїв, проживає з співмешканкою ОСОБА_4 1995 р.н. В дані сім`ї є чеверо малолітніх дітей, дочка ОСОБА_7 2014 р.н. приїхала з мамою, а троє народились під час спільного проживання: дочка ОСОБА_12 2017 р.н.; дочка ОСОБА_13 2020 р.н., яку за рішенням виконкому Вишківської сільської ради в 2020р. вилучено з сім`ї та син ОСОБА_14 2021р.н.

З виданої виконавчим комітетом Костринської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, довідки від 23.10.2022 ОСОБА_6 , має наступний склад сімї ОСОБА_4 , 1995 року народження співмешканка; ОСОБА_15 , 2014 року народження дочка, ОСОБА_16 , 2017 року народження дочка, ОСОБА_17 , 2020 року народження дочка, ОСОБА_18 , 2021 року народження син, ОСОБА_19 , 1975 року народження мама, ОСОБА_20 , 1995 року народження брат.

З виданої відділом поліції №2 Ужгородського відділу поліції ГУНП в Закарпатській області вимоги УІАЗ ГУНП в Закарпатській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається що такий раніше в силу ст.89 КК України не судимий.

З виданої довідки КНП «Великоберезнянської лікарні» від 25.102022 року № 200/01-16, вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на психіатричному та наркологічному обліках станом на 25 жовтня 2022 року не перебуває.

Оцінюючи здобуті у справі та дослідженні в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності із чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Дії ОСОБА_6 під час досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме: незакінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Однак, дослідивши надані суду сторонами кримінального провадження докази, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 щодо незакінченого замаху на умисне вбивство, тобто незакінченого замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій особі з ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України на ч.2 ст.121 КК України, як такі, що виразилися в умисному спричиненні тяжкого тілесного ушкодження, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, які правильно повинні бути кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України з наступних підстав.

Замах на умисне вбивство особи можливий лише з прямим умислом, тобто коли вчинене свідчить про те, що винний усвідомлював суспільну небезпечність своїх дій (бездіяльність), передбачав можливість та неминучість настання смерті іншої людини і бажав її настання, однак летальний наслідок не настав з незалежних від нього обставин.

Обвинувачений ОСОБА_6 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду кримінального провадження, давав послідовні покази про те, що між ним та потерпілою ОСОБА_4 , на грунті ревнощів, виник конфлікт, під час якого він облив потерпілу бензином та підпалив. При цьому, умислу на позбавлення життя потерпілої він не мав, він сам одразу після підпалу почав гасити вогонь. Йому було відомо, що сусіди викликали швидку допомогу та поліцію, однак до приїзду швидкої та поліції він перебував на місці кримінального правопорушення та не намагався переховуватися.

Твердження про те, що після облиття потерпілої бензином, обвинувачений дістав із кишені штанів запальничку та підпалив верхній одяг на ОСОБА_4 , після чого відійшов вбік та спостерігав як горить потерпіла, а на крики ОСОБА_4 із сусідньої кімнати вибігла її 8 річна донька ОСОБА_7 , яка налякавшись почала лити на маму воду, після чого ОСОБА_6 взяв покривало та накинув його на палаючу ОСОБА_4 в судовому засіданні не підтвердились.

При зясуванні в судовому засіданні думки учасників судового процесу про доцільність допиту малолітнього свідка ОСОБА_7 , стороною обвинувачення, як до допиту обвинуваченого, так і після такого, де обвинувачений зазначив, що саме він одразу після підпалу накинув на потерпілу покривало і скористався водою, що стояла збоку, для того, щоб погасити вогонь, а донька потерпілої вийшла з кімнати та почала плакати вже після того, як обвинувачений затушив вогонь, висловлено думку про недоцільність допиту свідків, в тому числі і малолітнього свідка ОСОБА_7 .

Покази обвинуваченого об`єктивно підтверджуються та узгоджуються з показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в суді підтвердила покази обвинуваченого щодо мотивів конфлікту та обставин нанесення їй тілесних ушкоджень обвинуваченим. Що відбувалось після підпалу потерпіла не пам`ятає, однак під час підпалу в будинку знаходились обвинувачений, потерпіла та її вісьми річна донька, яка малоймовірно могла, виходячи із обставин зазначених у обвинувальному акті, поливаючи маму водою, загасити палаючий бензин. Крім того, відповідно до обвинувального акту, стороною обвинуваченя враховано таку пом`якшуючу обставину як: надання допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення злочину.

Зазначені твердження обвинуваченого стороною обвинувачення не спростованні, а матеріали кримінального провадження не містять доказів, які б свідчили про намір ОСОБА_6 вчинити вбивство ОСОБА_4 і не доведення ОСОБА_6 свого наміру на вбивство з незалежних від нього обставин. Стороною обвинувачення впринципі не зазначено ознак кримінального правопорушення, за якими вони кваліфікують вчинене як: не незакінчений замах на умисне вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Як встановлено в суді, смерть потерпілої ОСОБА_4 не настала із-за активних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , який самостійно погасив вогонь та став надавати останній допомогу. З показань обвинуваченого та потерпілої, які узгоджуються з іншою сукупністю доказів, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 добровільно припинив свої протиправні дії. В цей час потерпіла була жива і спілкувалась, до швидкої допомоги пішла з допомогою медичних працівників, тобто для обвинуваченого було очевидним, що від його протиправних дій смерть не настала. Хоча, в разі наявності у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу саме на настання смерті потерпілої, він мав об`єктивну можливість довести умисел до кінця, оскільки він усвідомлював, що не надавши допомогу та не погасивши вогонь, потерпіла помре.

На переконання суду, добровільне припинення обвинуваченим ОСОБА_6 протиправних дій, надання потерпілій допомоги, при цьому він був переконаний, що сусіди які прибігали на крик викликали карету швидкої медичної допомоги та телефонували в поліцію, тобто бажання усунути негативні наслідки та вчинення активних дій спрямованих на недопущення розвитку негативних наслідків, в тому числі і смерті потерпілого - беззаперечно вказує на відсутність умислу у ОСОБА_6 на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людиніта на неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Сам по собі факт підпалу потерпілої не може свідчити про наявність у обвинуваченого умислу на вбивство, так як послідовність розгортання подій, в наслідок чого стався підпал, поведінка обвинуваченого після завдання тілесних ушкоджень потерпілій, ставлення обвинуваченого до вчиненого не свідчать про спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на заподіяння смерті потерпілій ОСОБА_4 ..

Твердження адвоката про відсутність умислу на вбивство потерпілого та необхідність перекваліфікації його дій саме на ст. 128 КК України, оскільки, на його думку, вони носили необережний характер, не заслуговують на увагу.

Кримінальне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків своєї дії або бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити (ч.2,3 ст. 25 КК України).

Непрямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання (ч.3 ст. 24 КК України).

Судом встановлено та визнається обвинуваченим, що він усвідомлював наслідки підпалу потерпілої, яка в той момент була облита бензином.

Обвинувачений заздалегідь обрав спосіб вчинення кримінального правопорушення, оскільки спочатку погрожував потерпілій підпалом, в подальшому пішов в підсобне приміщення, яке знаходилось поза будинком в якому відбулась подія, в подальшому повернувся і облив потерпілу бензином та взяв зі столу запальничку і запалив її. При цьому обвинувачений розумів що наслідки підпалу людини, яка ще й облита бензином, має характер особливого мучення.

Твердження про те, що на столі могло бути дві запальнички, при цьому одна з них була не робоча, узгоджується із показами потерпілої, однак, жодним чином, не виключає вину обвинуваченого у підпалі потерпілої, оскільки обвинувачений запаливши запальничку, бачив що така працює, маючи безперешкодну можливість погасити таку, відпустивши кнопку подачі газу, продовжував тримати в руці запалену запальничку в безпосередній близькості до потерпілої.

Пояснення сторони захисту про те, що підпал стався у зв`язку із необережними діями потерпілої не заслуговують на увагу, оскільки такий відбувся саме через послідовні дії обвинуваченого зазначеними вище.

Дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.2 ст.121 КК, як умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого способом, що має характер особливого мучення, що були помилково кваліфіковані досудовим слідством за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК, як незакінчений замах на умисне вбивство потерпілого.

Враховуючи досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена, його дії слід кваліфікувати ч. 2 ст. 121 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним правопорушенням наслідків, спосіб вчинення кримінального правопорушення і його мотиви, те, що обвинувачений, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, а також думку потерпілої.

Враховуючи поведіну обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, під час досудового розслідування і під час розгляді справи судом та у відповідності до вимог ст.65 КК України суд також враховує обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст.66 КК України, суд, визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою в стані алкогольного сп`яніння.

Таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину в присутності дитини суд не враховує, оскіль присутність дитини при вчиненні кримінального правопорушення, під час розгляді справи судом не встановлена.

Судом при призначенні покарання також враховуються вимоги ст.50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд дійшов висновку, що покарання за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.121КК України слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочин у виді позбавлення волі, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його затримання, тобто з 23 жовтня 2022 року.

З метою забезпечення виконання вироку суду, суд вважає за необхідне залишити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 слід зарахувати в строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Питання заходів забезпечення кримінального провадження суд вирішує у порядку ст.174 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим за ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років та 6 (шість) місяців.

Зарахувати, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 в строк покарання відповідно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з 23 жовтня 2022 року.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року на вилучену в ході огляду місця події від 23 жовтня 2022 року пластикову каністру із різким запахом бензину скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року на вилучене в ході проведеного 23 жовтня 2022 року затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: светр чорного кольору із різким запахом паливно-мастильних матеріалів, джинси синього кольору із різким запахом паливно-мастильних матеріалів, кросівки червоного кольору та мобільний телефон марки «ZТЕ» скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2022 року на вилучені в ході огляду місця події від 23 жовтня 2022 року, а саме: запальничку із візерунком ока; пластикові окуляри, розплавлені; алюмінієву миску з-під води; півлітрову пляшку з-під горілки; обгорілі речі, які належать потерпілій ОСОБА_4 - светр рожевого кольору та футболку рожевого кольору скасувати.

Речові докази:

- светр чорного кольору із різким запахом паливно-мастильних матеріалів; джинси синього кольору із різким запахом паливно-мастильних матеріалів; кросівки червоного кольору; пластикову каністру темно-сірого кольору, із рідиною по запаху схожою на бензин; запальничку із візерунком ока; пластикові окуляри, розплавлені; алюмінієву миску з-під води; півлітрова пляшка з-під горілки; обгорілі речі, які належать потерпілій ОСОБА_4 - светр рожевого кольору, футболка рожевого кольору знищини.

- мобільний телефон марки «ZTE», який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, що був вилучений у ОСОБА_6 повернути власнику.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

На вирок протягом тридцяти днів з наступного дня після його проголошення сторонами, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку, може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1