Провадження № 1-кп/734/142/24 Справа № 734/808/24
В И Р О К

іменем України

04 березня 2024 року смт Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретареві судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового засідання кримінальне провадження № 0000023 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кобижча Бобровицького району Чернігівської області, громадянина України, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

встановив:

наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 72 від 13 березня 2023 року молодшого сержанта ОСОБА_3 призначено на посаду командира бойової машини командира 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу механізованої роти НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони НОМЕР_3 окремої бригади територіальної оборони регіонального управління сил Територіального управління « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Так, згідно з ч. 1 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» (далі - Закон), кожний громадянин, який досяг визначеного цим Законом віку, не має медичних протипоказань та пройшов повний курс навчання за відповідними програмами, може в установленому порядку отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії.

За ч. 4 ст. 15 Закону особа, яка бажає отримати право на керування транспортними засобами відповідної категорії чи типу, зобов?язана пройти медичний огляд, підготовку або перепідготовку відповідно до типової навчальної програми, успішно скласти теоретичний і практичний іспити. Порядок підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв транспортних засобів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 15 Закону теоретичний і практичний іспити для отримання права на керування транспортними засобами відповідної категорії складаються в територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі.

У свою чергу, за ч. 9 ст. 15 Закону право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України, відповідно до Конвенції про дорожній рух, діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.

Наведеним положенням кореспондують норми абз. 2 ч. 2 ст. 16 вказаного Закону, за якими водій зобов?язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред?являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з ч. 10 ст. 15 Закону забороняється керування транспортними засобами особам, до яких застосовано адміністративне стягнення чи кримінальне покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення, а також особам щодо яких державним виконавцем встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами.

Постановою Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2023 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч, 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

При цьому, постанова Носівського районного суду Чернігівської області від 27 червня 2023, якою ОСОБА_3 позбавлено права керування транспортними засобами на строк один рік не скасована, повторно посвідчення водія в передбачений Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року № 340, спосіб ОСОБА_3 не отримував, теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ не складав.

Всупереч вищевказаним положенням законодавства, ОСОБА_3 , в невстановлений у ході дізнання день вересня 2023 року, перебуваючи в с. Дубечне Ковельського району Волинської області, з метою отримання можливості керування транспортними засобами, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом надання анкетної інформації про свою особу, замовив у невстановленої дізнанням особи завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_4 . При цьому ОСОБА_3 через мережу Інтернет надав вказаній особі копії ідентифікаційного коду, паспорту, фотокартку з власним зображенням, зразок власного підпису, що необхідно для виготовлення даного документа та повідомив свої персональні дані, чим вчинив пособництво у виготовленні підробленого документа.

Після цього ОСОБА_3 30 вересня 2023 року, перебуваючи у відділенні №1 ТОВ «Нова пошта» за адресою: вул. Незалежності, 18 А, с. Дубечне, Ковельський район, Волинська область, поштовим відправленням отримав від невстановленої в ході дізнання особи виготовлене на його замовлення підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_4 з дозволом на керування транспортними засобами категорій «В1, В, С1, С», видане Територіальним сервісним центром 8041 на його ім?я 28 вересня 2023 року, за виготовлення якого при отриманні сплатив невстановленій особі кошти в сумі 12000 грн.

Згідно з висновком експерта № 95/24-24 від 20 лютого 2024 року, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_4 виданого на ім?я ОСОБА_3 . Територіальним сервісним центром 8041 від 28 вересня 2023 року, за своїми характеристиками не відповідає аналогічним бланкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання іншою особою, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Окрім того, 29 січня 2024 року о 15 год. 41 хв., ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом Suzuki Grand Vitara, реєстраційний номер НОМЕР_5 , рухаючись автодорогою М-01 «Київ-Чернігів-Нові-Яриловичі», будучи зупиненим на 97 км автомобільної дороги М-01 «Київ-Чернігів-Нові-Яриловичі», на території с. Кіпті Чернігівського району Чернігівської області, нарядом Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 35 та п. 6 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_4 є завідомо підробленим документом, діючи з прямим умислом, використав завідомо підроблений документ посвідчення водія серії НОМЕР_6 , видане 28 вересня 2024 року Територіальним сервісним центром 8041 на його ім?я, шляхом його пред?явлення заступнику командира взводу 1 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Чернігівській області Департаменту патрульної поліції старшому лейтенанту поліції ОСОБА_4 для перевірки на право керування транспортним засобом.

Згідно з висновком експерта № 95/24-24 від 20 лютого 2024 року, бланк посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_4 , виданого на ім?я ОСОБА_3 . Територіальним сервісним центром 8041 від 28 вересня 2023 року, за своїми характеристиками не відповідає аналогічним бланкам, які перебувають в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

За сукупністю вчиненого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

В обвинувальному акті прокурором зазначено про розгляд кримінального провадження у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 подав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, беззаперечно визнав свою винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений із обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному ст. ст. 381 - 382 КПК України.

При цьому, у відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме у пособництві в підроблені посвідчення, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його іншою особою, та у використанні завідомо підробленого документа, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд у відповідності із ст. ст. 65 67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, які в силу вимог ст. 12 КК України відносяться до кримінальних проступків, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, та вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкцій статей обвинувачення у виді штрафу. Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 призначити із застосуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням експертизи, слід стягнути з обвинуваченого в дохід держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. 100, 124, 373, 374, 375, 376, 381-382 КПК України

у х в а л и в :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.;

за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 6 058, 24 грн.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_4 , оформлене на ім`я ОСОБА_3 , залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_6