Справа № 529/449/24
Провадження № 1-кп/529/122/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Диканька Полтавської області у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000319 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Диканька Диканського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України та злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і угоду про визнання винуватості, укладену 30.05.2024 між прокурором та ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

22 березня 2024 року близько 10 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні КНП "Диканська лікарня планового лікування" по АДРЕСА_2 , побачив на кушетці гаманець, належний ОСОБА_6 , в якому були грошові кошти в сумі 500 грн 00 коп однією купюрою, які вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, умисно, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, що неодноразово продовжувався та триває донині, відкрив гаманець, звідки викрав грошові кошти в розмірі 500 грн 00 коп, належні ОСОБА_6 , та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім цього, 22 березня 2024 року близько 10 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні КНП "Диканська лікарня планового лікування" по АДРЕСА_2 , у належному ОСОБА_6 гаманці побачив банківську картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 . У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на викрадення банківської картки, яка згідно зі ст. 1 Закону України "Про інформацію", ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" та ч. 1 ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" є електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, тобто офіційним документом, з метою подальшого заволодіння коштами з рахунку до якого закріплена ця картка.

У вказаний час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційного документа, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, таємно, умисно, шляхом вільного доступу, дістав з гаманця картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_6 , та перемістив її в інше місце - до своєї кишені, тобто викрав, що позбавило ОСОБА_6 можливості використовувати належну їй банківську картку за призначенням.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 22 березня 2024 року о 15 год. 17 хв. ОСОБА_4 прибув до магазину "Дубки", що розташований по АДРЕСА_3 , та впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, умисно, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану в Україні, який введено Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" № 64/2022 від 24.02.2022, що неодноразово продовжувався та триває донині, використовуючи раніше викрадену ним банківську картку АТ КБ "ПриватБанк" № НОМЕР_1 , таємно, повторно, шляхом безконтактного розрахунку за товари у вказаному магазині через POS-термінал, викрав гроші в розмірі 438 грн 70 коп, належні ОСОБА_6 , чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на вказану суму.

Отже, такими своїми умисними сукупними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: таємне викрадення офіційного документа, вчиненого з корисливих мотивів, та злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Між прокурором Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_5 , за наявності письмової згоди потерпілої ОСОБА_6 , було укладено угоду про визнання винуватості від 30 травня 2024 року, яка містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчинених ним кримінальних правопорушеннях, активно сприяв у розкритті кримінальних правопорушень, щиро розкаюється у вчиненому, повністю відшкодував завдані матеріальні збитки. В угоді про визнання винуватості прокурор та обвинувачений погодили покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, та із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, узгоджено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, визначеним судом.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю за обставин, що викладені в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості. Обвинувачений просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Обвинувачений вказав, що щиро розкаюється у вчиненому, цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, що передбачені статтею 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, які йому були роз`яснені судом в ході підготовчого судового засідання та вид покарання, який буде до нього застосовано.

Прокурор ОСОБА_3 вважала за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену із обвинуваченим ОСОБА_4 , як таку, що відповідає вимогам закону.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 вказала, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам закону та просила її затвердити. Враховуючи пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, просила встановити обвинуваченому мінімальний іспитовий строк.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій вказала, що вона не заперечує проти затвердження судом угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 та просила розглянути справу за її відсутності.

Розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості, вислухавши з приводу її затвердження думки учасників судового провадження, суд дійшов такого висновку.

Пунктом 2 частини 1 статті 468 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином.

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників судового провадження щодо можливості затвердження укладеної угоди про визнання винуватості, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінальних правопорушень вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений в підготовчому судовому засіданні підтвердив, що має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

В підготовчому судовому засіданні також встановлено, що сторони угоди розуміють наслідки затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України, а також обмеження їх прав щодо оскарження вироку про затвердження угоди про визнання винуватості.

Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , та призначення обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, є визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відшкодування завданих збитків.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався, підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не вбачається.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речовий доказ у вигляді CD-R компакт-диска білого кольору ємністю 700 МВ з відеозаписом із приміщення магазину "Дубки", який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000319, відповідно до ст. 100 КПК України підлягає залишенню у матеріалах цього кримінального провадження.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, ч. 1 ст. 70, 75, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України, ст. 100, п. 1 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 374, 376, ч. 4 ст. 394, ст. ст. 472, 473-476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30 травня 2024 року, укладену між прокурором Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000319, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22 березня 2024 року за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, та у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації, повідомляти цей орган про зміну місця свого проживання чи роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ у вигляді CD-R компакт-диска білого кольору ємністю 700 МВ з відеозаписом із приміщення магазину "Дубки", який зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000319, - залишити у матеріалах цього кримінального провадження.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок може бути оскаржений учасниками судового провадження до Полтавського апеляційного суду через Диканський районний суд Полтавської області з підстав, передбачених частиною 4 статті 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1