У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/6182/24

№ 1-кс/183/1126/24

18 червня 2024 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 16.06.2024 року до ЄРДР за № 0000099, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , в посаді старшого механіка водія, маючого середню спеціальну освіту, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Наказом командира військової частині НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21 січня 2023 року № 6 ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначено на посаду старшого механіка водія.

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Являючись військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_5 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до положень додатку № 1 затвердженого п. 1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 року № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п. п. 1-4, 9, 15 Положення по дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 576, п. п. 2.8, 8.1, 8.2, 8.9 Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 № 622, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонту, передачі чи збуту вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину проти громадської безпеки за наступних обставин.

15 червня 2024 року приблизно о 20.00 годині ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, маючи при собі в кишенях одягненому на ньому кітелі запал типу УЗРГМ, у кількості двох одиниць, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та корпус гранат Ф-1, у кількості однієї одиниці та РГД-5, у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових речовин, які він заздалегідь поклав до кишень, прийшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою поговорити зі своєю колишньою дружиною ОСОБА_7 , де, знаходячись поблизу вказаного домоволодіння, дістав з кишень кітелю, одягненому на ньому, запал типу УЗРГМ, у кількості двох одиниць, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та корпус гранат Ф-1, у кількості однієї одиниці та РГД-5, у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових речовин та продемонстрував вищевказані предмети оточуючим. Після цього, на вимогу очевидців вказаної події, ОСОБА_5 поклав вищевказані предмети на землю поблизу домоволодіння за вищевказаною адресою. Очевидці вказаної події викликали працівників поліції та разом з ОСОБА_5 почали чекати останніх на місці події.

В період часу з 23.43 години 15 червня 2024 року до 00.46 години 16 червня 2024 року, слідчим в ході огляду ділянки місцевості, яка знаходиться поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено запал типу УЗРГМ, у кількості двох одиниць, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та корпус гранат Ф-1, у кількості однієї одиниці та РГД-5, у кількості однієї одиниці, які відносяться до категорії вибухових речовин, які на момент огляду ОСОБА_5 поклав на землю, таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства» доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра».

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом огляду місця події від 15.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ..

Обґрунтування ризиків визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке, передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Обґрунтування ризиків визначених п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даний ризик підтверджується тим, ОСОБА_5 , після отримання копій процесуальних документів, в яких зазначені анкетні відомості встановлених під час досудового розслідування свідків, може незаконно впливати на них з метою зміни змісту їх показань, які вони будуть давати під час досудового розслідування та судового розгляду. Так, не виключено, що ОСОБА_5 у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, маючи військовий досвід може застосувати до встановлених свідків погрози, вчинити щодо них кримінальні правопорушення, з метою незаконного впливу на останніх, щоб змусити їх відмовитися надавати свідчення чи надати неправдиві свідчення.

Обґрунтування ризиків визначених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На наявність даного ризику вказують обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, зокрема факт наявності у останнього вільного доступу до вогнепальної зброї та боєприпасів, в тому числі, можливо, до необлікованих, що перебувають у незаконному обігу, що створює загрозу вчинення інших кримінальних правопорушень у сфері незаконного поводження зі зброєю, а також кримінальних правопорушень з використанням вогнепальної зброї, тобто наявний високий ризик летальності, що його створює підозрюваний. Даний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, має бойовий досвід, тож може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким доступним для нього чином.

Обґрунтування ризиків визначених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність вказаного ризику свідчить те, що станом на теперішній час ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки. Вказаний факт, свідчить про наявність ризику продовження ним злочинної діяльності та вчинення ним іншого кримінального правопорушення у разі необрання запобіжного заходу.

Слідчий вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам, оскільки їх уникнення за наведених обставин можливо лише через обмеження свободи пересування підозрюваного шляхом тримання під вартою. На підставі вищевикладеного просить суд застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просив відмовити в задоволені клопотання слідчого та застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та просив відмовити в задоволені клопотання прокурора.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, думку захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, що підтверджується наявними у слідства доказами, а саме: витягом з кримінального провадження, відомості по якому внесені 16.06.2024 року до ЄРДР за № 0000099 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України; копією протоколу затримання ОСОБА_5 від 16.06.2024 року; копією протоколу огляду місця події від 15.06.2024 року; копіями довідок про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 16.06.2024 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 16.06.2024 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 16.06.2024 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 16.06.2024 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 16.06.2024 року.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру у відношенні ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 військовослужбовець, усвідомлює, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, переховувався від органів досудового розслідування та суду, що буде перешкоджати досудовому розслідуванню.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що свідки, які мешкають в одному населеному пункті з підозрюваним ОСОБА_5 ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний, перебуваючи на волі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 має вільний доступ до вогнепальної зброї та боєприпасів, в тому числі, можливо, до необлікованих, що перебувають у незаконному обігу, що створює загрозу вчинення інших кримінальних правопорушень у сфері незаконного поводження зі зброєю, а також кримінальних правопорушень з використанням вогнепальної зброї, тобто наявний високий ризик летальності, що його створює підозрюваний. Даний ризик також підтверджується тим, що ОСОБА_5 є військовослужбовцем, має бойовий досвід, тож може перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким доступним для нього чином.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти громадської безпеки, може продовжити вказану злочинну діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення. Тому, у слідчого судді є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначеного раніше ризику.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, слідчий суддя вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянину України, - застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 до 17 липня 2024 року включно, взявши його під варту в залі суд негайно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковського відділу Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та начальникові гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1