Справа № 183/2805/24
Провадження № 1-кп/183/1398/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2024 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000210 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Перещепине, Новомосковського району Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 20.04.2006 Магдалинівським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 186, ст.69, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- 19.10.2010 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ст.69 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 29.03.2011 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2, ч. 3 ст. 185, ч.1, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 15.07.2011 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 14.04.2014 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з випробуванням строком на 2 роки;

- 13.06.2014 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ст. 75 КК України до 4 років позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки;

- 03.09.2015 Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.125, ст.70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 06.04.2016 Красногвардійським районним судом м.Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі, 22.06.2017 звільненого за відбуттям строку покарання;

-02.07.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

-07.10.2022 звільненого з ДУ «Солонянська ВК (№21)» у зв`язку із відбуттям строком покарання.

якому 09.02.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, тобтонезаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

за участю: прокурора - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого -

ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

08.02.2024, приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_3 знаходився біля магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 та побачив транспортний засіб марки «ВАЗ 21011» бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , після чого у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом засіб, вчинений повторно, а саме: транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, 08.02.2024 приблизно о 16:03годині

ОСОБА_6 , продовжуючи знаходитися біля магазину, що розташований за адресою:

АДРЕСА_2 , діючи повторно, умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, підійшов до транспортного засобу марки «ВАЗ 21011» бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , відчинив незачинені на замок передні двері транспортного засобу, після чого, ОСОБА_3 , бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, всупереч волі власника, завів двигун автомобілю ключами запалювання, які знаходилися в замку запалювання та поїхав у напрямку автодороги Е105 Новомосковського району Дніпропетровської області, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ 21011» бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та розпорядився вищевказаним транспортним засобом на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 35340 гривень.

Умисні дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виразились у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно, кваліфіковано

ч. 2 ст.289 КК України.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння при вищевикладених обставинах.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, заявив про щиросердне каяття у вчиненому та показав, що дійсно він незаконно заволодів транспортним засобом марки «ВАЗ 21011», який належить ОСОБА_7 .

Суд визнає покази обвинуваченого ОСОБА_3 , як доказ його винуватості, що відповідає положенням ст. 95 КПК України, враховуючи те, що ці покази обвинуваченого узгоджуються з іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В судовому засіданні оглянуто витяг з ЄРДР за №0000210 від 08.02.2024 за фактом незаконного заволодіння транспортного засобу, а саме, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись поблизу магазину по АДРЕСА_2 , незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ 21011 державний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Як слідує з протоколу огляду відеозапису від 12.02.2024 об`єктом якого являється -DVD-R диск з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » із записом за 08.02.2024 з відеокамери встановленої на фасаді магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 15:31 год. по 16:31 год. відображено, як автомобіль «ВАЗ 21011» бежевого кольору з чорною смугою в нижній частині кузову, зупинився біля магазину «Велес», з якого вийшов потерпілий. Після чого, до автомобіля підійшов чоловік одягнений у чорну куртку, сірий капюшон, чорні спортивні штани, чорні кросівки з білою підошвою, середньої статури, відчинив двері та сів у автомобіль, завів його та поїхав.

При дослідженні протоколу проведення слідчого експерименту від 26.03.2024 та фото таблиці до нього, за участі підозрюваного ОСОБА_3 , в присутності захисника

ОСОБА_9 , понятих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 встановлено, що ОСОБА_3 знаходячись поблизу магазину, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , добровільно розказав та показав, що обставини подій, що мали місце 08.02.2024, а саме, що він крокуючи по АДРЕСА_2 , побачив біля магазину автомобіль марки «ВАЗ 21011» д.н. НОМЕР_1 бежевого кольору, який вирішив викрасти. Після чого відчинив незачинені на замок двері, завів двигун ключем, який знаходився в замку запалювання та поїхав.

При огляді місця події від 08.02.2024 об`єктом якого є транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі 21011бежевого кольоруреєстраційний номер « НОМЕР_1 » з чорною смугою в нижній частині кузову, загалом значних візуальних пошкоджень не встановлено. Вказаний транспортний засіб та зв`язка ключів від нього вилучені та визнані в якості речового доказу, та в подальшому передані під гарантійну розписку потерпілому ОСОБА_12 .

Згідно з висновком судової транспортно-товарознавчої експертизи № Д-19/113-24/968-АВ від 14.02.2024середня ціна колісного транспортного засобу марки«ВАЗ» моделі «21011» реєстраційний номер « НОМЕР_1 » номер шасі « НОМЕР_2 », 1981 року випуску, на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 08.02.2024, становила 35340 гривень.

Статтею 370 КПК України передбачено, що обґрунтованим є таке рішення, що ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджена як показами самого обвинуваченого, так і письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.289 КК України якнезаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що всі докази є належними, допустимими, достовірними, а в сукупності та їх взаємозв`язку - достатніми для прийняття рішення про визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно якої досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008) Європейський суд з прав людини вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Крім того, суд враховує і позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Езе і Коннорс проти Сполученого Королівства» від 09.10.2003, про те, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету - покарання і стримування від вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, має вісім непогашених судимостей за вчинення аналогічних тяжких злочинів, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризуються негативно.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку про те, що поведінка обвинуваченого ОСОБА_3 свідчить про його схильність до вчинення умисних кримінальних правопорушень, про небажання ставати на шлях виправлення, а тому з метою попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно призначити основне покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги відсутність у потерпілого ОСОБА_7 претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 , повернення потерпілому автомобіль марки «ВАЗ 21011» д.н. НОМЕР_1 , повне визнання вини щодо інкримінованого йому діяння, суд вважає можливим призначити обвинуваченому основне покарання у виді позбавленні волі в межах мінімального строку, визначеного санкцією ч. 2 ст. 289 КК України без конфіскації майна.

Це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого

ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєних злочинів, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України - призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Питання про відшкодування витрат на залучення експерта суд вирішує у відповідності до приписів ст.ст. 122, 124 КПК України.

Питання про долю речових доказів суд вирішує у відповідності до приписів

ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 371-374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання, а саме з 08.02.2024.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 продовжити до набрання вироком законної сили.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь судового експерта витрати, пов`язані із проведенням судової транспортно-товарознавчої експертизи, в сумі 1514(одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 56 копійок.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «ВАЗ» моделі «21011» бежевого кольору державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зв`язку ключів від вказаного транспортного засобу - залишити потерпілому ОСОБА_7 ;

-DVD-Rдиск з назвою «PATRON» із записом з відеокамери встановленої на фасаді магазину «Велес»; DVD диск із відеозаписом з боді-камери - зберігати матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1