1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2162/24 1-кс/335/897/2024
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2024 о 10:37 год. до Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області по лінії «102» надійшло повідомлення від поліцейського Козлова про те, що під час патрулювання до них звернулися громадяни ОСОБА_5 09.05.1985рн (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , стрілець) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які повідомили, що 24.02.2024 у вечірній час, їх побили двоє невідомих, залили газом та забрали речі, а саме банківські картки, телефони, золоті прикраси та пістолет ТТ.
25.02.2024 в період часу з 19:47 по 20:40 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , у якого в ході обшуку було виявлено та вилучено:
- банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , банківську картку «MonoBank» № НОМЕР_4 , ключі, упаковані до паперового конверту;
- камуфляжна куртка, чорна кофта, чорні штани, чорна кепка, упаковані до картонної коробки.
Вищевказане майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця-події, відповідно до ст. 84 КПК України, має значення речових доказів в даному кримінальному провадженні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, оскільки зазначене майно, відповідає п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку із чим воно було визнано речовими доказами та в ході досудового розслідування виникла необхідність у його збереженні, шляхом накладення арешту, відповідно до ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти арешт на майно, вилучене 25.02.2024 в період часу з 19:47 по 20:40 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку ОСОБА_7 .
В судове засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання про арешт майна за відсутністю слідчого, на задоволенні клопотання наполягає.
Власник майна в судове засідання не з`явився, адвокатом підозрюваного подано заяву про розгляд клопотання без їх участі. З урахуванням положень ч. 1 ст. 172 КПК України, було прийнято рішення про розгляд клопотання без участі осіб, які не з`явились.
Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, та полягає у тимчасовому позбавленні права на відчуження, розпорядження та/або користування майном (ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 170 КПК України).
Згідно з приписами ч. 1, 2 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, та він допускається виключно з метою забезпечення:
збереження речових доказів;
спеціальної конфіскації;
конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Для кожної з правових підстав арешту (мети його накладення) кримінальний процесуальний закон визначає особливості розгляду та коло питань, які мають враховуватися слідчим суддею. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна, який накладається з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя має враховувати (ч. 3 ст. 170, ч. 2 ст. 173 КПК України):
правову підставу для арешту майна;
можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні та відповідність його критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України;
розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Також на особу, яка подала клопотання про арешт майна, покладено обов`язок довести (ч. 1 ст. 173 КПК України):
необхідність такого арешту;
наявність ризику приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.
Враховуючи загальні підстави застосування заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені ч. 3 ст. 132 КПК України, арешт майна не допускається, якщо не буде доведено, що:
існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;
може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Як зазначив слідчий в ході досудового розслідування встановлено, що 25.02.2024 о 10:37 год. до Відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області по лінії «102» надійшло повідомлення від поліцейського Козлова про те, що під час патрулювання до них звернулися громадяни ОСОБА_5 09.05.1985рн (військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , стрілець) та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , які повідомили, що 24.02.2024 у вечірній час, їх побили двоє невідомих, залили газом та забрали речі, а саме банківські картки, телефони, золоті прикраси та пістолет ТТ. 25.02.2024 в період часу з 19:47 по 20:40 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_7 , у якого в ході обшуку було виявлено та вилучено:
- банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , банківську картку «MonoBank» № НОМЕР_4 , ключі, упаковані до паперового конверту;
- камуфляжна куртка, чорна кофта, чорні штани, чорна кепка, упаковані до картонної коробки.
Вищевказане майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця-події, відповідно до ст. 84 КПК України, має значення речових доказів в даному кримінальному провадженні для встановлення фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, оскільки зазначене майно, відповідає п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, у зв`язку із чим воно було визнано речовими доказами та в ході досудового розслідування виникла необхідність у його збереженні, шляхом накладення арешту, відповідно до ст. 170 КПК України, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Наведені у клопотанні обставини корелюють обставинам, зазначеним у витязі з ЄРДР, підтверджені наданими слідчим матеріалами у мірі, достатній для вирішення питань, пов`язаних з розглядом клопотання, та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Слідчий суддя наголошує, що не вирішує питання про наявність усіх елементів складу злочину, винуватість чи невинуватість осіб у його вчиненні і не визначає ступінь вини таких осіб, а лише на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей констатує достатність підстав вважати можливість вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення обґрунтованою.
Зазначене у клопотанні майно відповідає визначенню речових доказів, яке міститься у ч. 1 ст. 98 КПК України, зокрема, воно належить до матеріальних об`єктів, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Отже, ці речі стосуються предмета доказування у цьому кримінальному провадженні, та інформація, яка міститься в них, може бути використана як доказ.
Як вже зазначалось завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Зважаючи на обставини кримінального правопорушення, яке розслідуються у межах цього кримінального провадження, доводи слідчого про існування такого ризику є цілком обґрунтованими. Враховуючи наявну можливість використання вилучених речей к якості доказів у кримінальному провадженні, які мають істотне значення для цього кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вилучене майно може стосуватись обставин кримінального провадження, а тому існує загроза його відчуження, знищення чи пошкодження.
Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання вказаним слідчим ризикам може бути досягнута.
Зазначене у клопотанні майно належить до переліку майна, на яке може бути накладено арешт (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.
Слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.
Тож, слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.
На підставі викладеного, керуючись ст. 132, 170, 172, 173, 175, 372 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання задовольнити.
Накласти арешт на майно, яке 25.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , а саме:
- банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_2 , банківську картку «ПриватБанку» № НОМЕР_3 , банківську картку «MonoBank» № НОМЕР_4 , ключі, упаковані до паперового конверту;
- камуфляжна куртка, чорна кофта, чорні штани, чорна кепка, упаковані до картонної коробки.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1