Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2024 року м. Рівне

Справа № 570/384/22

Провадження № 11-кп/4815/179/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

законного представника ОСОБА_6 ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000529 від 10.09.2021 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, за апеляційними скаргами прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194КК України, і призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком в три роки.

Відповідно до положень п.1, 2 ч. 1 та ч. 3 ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; працевлаштуватися, або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194КК України, і призначено покарання п`ять років позбавлення волі.

Згідно ч. 4 ст. 70 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 14.04.2022 року і остаточно призначено покарання п`ять років і десять місяців позбавлення волі, строк відбуття якого рахується з 14 квітня 2022 року.

Стягнуто з ОСОБА_9 та ОСОБА_6 по 1/2 процесуальних витрат на користь держави в сумі 12528,26 грн.

Вирішено питання щодо арештованого майна та речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, 10 вересня 2021 року у нічну пору (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою між собою, з хуліганських мотивів, реалізуючи спільний злочинний умисел на пошкодження чужого майна шляхом підпалу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, знаходячись на території будинковолодіння, що на АДРЕСА_1 , скоїли підпал автомобіля марки «Ford» моделі «Mondeo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_10 .

Зокрема, ОСОБА_6 дістав полімерну пляшку із вмістом нафтопродукту у виді зміненого бензину, яка була заздалегідь підготовлена спільно із ОСОБА_11 , та розлив його на задню частину вказаного автомобіля, а також на ґрунтове покриття під задню частину транспортного засобу, підпаливши суміш, у результаті чого полум`ям було пошкоджено задню частину кузова та задню частину салону автомобіля «Ford» «Mondeo» і заподіяно ОСОБА_10 майнову шкоду на суму 13 766.32 грн.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор, не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненому злочині та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_6 був неповнолітнім, а, відтак, судом на порушення вимог закону призначено йому іспитовий строк тривалістю три роки, без урахування положень статті 104 КК України, яка передбачає встановлення іспитового строку щодо неповнолітніх лише від одного до двох років.

Просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 року в частині призначеного покарання змінити, визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 194КК України, з призначенням покарання п`ять років позбавлення волі і на підставі ст. 75, ст. 104 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком в два роки з покладенням обов`язків, встановлених судом.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення, доведеності вини підзахисного та правильності кваліфікації його дій, вважає, що призначене покарання, з урахуванням вчинення злочину в неповнолітньому віці і щирого розкаяння, є надто суворим, а тривалість іспитового строку встановлена поза межами положень статті 104 КК України.

Просить оскаржуваний вирок змінити і призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки та на підставі ст. 75, 104 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням іспитовим строком тривалістю один рік.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, яка просить змінити вирок, встановивши обвинуваченому ОСОБА_6 іспитовий строк тривалістю два роки, доводи захисника - адвоката ОСОБА_8 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 та законним представником ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 та ОСОБА_6 у вчиненні за вказаних у вироку обставин кримінального правопорушення підтверджується сукупністю зібраних і розглянутих доказів, яким дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється ніким з учасників судового провадження.

Згідно ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з врахуванням особливостей кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, визначених розділом 15 КК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, ОСОБА_6 вчинив злочин у неповнолітньому віці, а, відтак, призначаючи ОСОБА_6 покарання і звільняючи його від відбування покарання з випробуванням, відносно нього мали бути застосовані положення ст. 104 КК України, про що правомірно йдеться в апеляційних скаргах і наголошується прокурором та захисником при їх розгляді.

Згідно ст. 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк встановлюється тривалістю від одного до двох років.

Однак суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, правильно призначивши покарання в межах санкції статі за вчинений злочин, встановив йому іспитовий строк тривалістю три роки, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що, відповідно до положень ч. 4 п. 1 ст. 409 КК України, є підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, вирок суду щодо ОСОБА_6 в цій частині не може залишатися чинним і підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 01 листопада 2023 рокустосовно ОСОБА_6 та ОСОБА_9 щодо ОСОБА_6 змінити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28, ч. 2 ст. 194 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75, 104 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в два роки з покладенням на підставі п.п. 1, 2 ч.1 та ч.3 ст. 76 КК України обов`язків, зазначених у вироку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду учасниками судового провадження протягом трьох місяців з моменту проголошення ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3