Справа № 175/8444/23
Провадження № 1-кп/175/511/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року смт Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

за участю потерпілої: ОСОБА_4

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001342 за обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, маючого професійно-технічну освіту, одруженого,

обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ст. 118 КК України,

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

21 вересня 2023 року, приблизно о 12 годині 15 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 знаходився у дворі домоволодіння за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , ремонтував дах і мав при собі ніж. Також у дворі перебувала дружина обвинуваченого ОСОБА_4 та їхній син ОСОБА_6 , який ремонтував у гаражі транспортний засіб. Під час ремонтних робіт на ґрунті побутових питань між обвинуваченим ОСОБА_5 та його сином ОСОБА_6 сталася сварка, ОСОБА_6 підійшов до обвинуваченого ОСОБА_5 , який в цей час спускався з драбини, та наніс йому не менше п`яти ударів кулаком в область обличчя та голови, тримаючи його за воріт футболки. Після цього обвинувачений ОСОБА_5 вирвався і відбіг у бік, а ОСОБА_6 взяв біля приміщення гаража лопату та, наздогнавши обвинуваченого ОСОБА_5 , наніс йому удари черенком лопати в область голови і тулуба, чим заподіяв обвинуваченому ОСОБА_5 такі тілесні ушкодження: множинні забої, підшкірні гематоми волосистої частини голови, обличчя, другої та третьої лівої кістки, які мають ознаки легких тілесних ушкоджень. В цей час до обвинуваченого ОСОБА_5 і ОСОБА_6 підбігла ОСОБА_4 та стала між ними, щоб припинити конфлікт, однак ОСОБА_6 не припиняв намагатися завдати тілесних ушкоджень обвинуваченому ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .. У свою чергу обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що ОСОБА_6 має над ним фізичну перевагу, не звертає увагу на зауваження батьків припинити фізичну розправу та може заподіяти йому тілесні ушкодження, бажаючи припинити насилля над собою та дружиною ОСОБА_4 , реально побоюючись за своє життя, не усвідомлюючи помилковості свого припущення щодо намірів свого сина ОСОБА_6 , тримав перед собою у правій руці ніж, з яким був весь час протягом завдання йому фізичної шкоди, та, захищаючись від подальших насильницьких дій ОСОБА_6 , перевищуючи межі необхідної оборони, умисно наніс ОСОБА_6 один удар ножем в область спини. У такий спосіб обвинувачений ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 таке тілесне ушкодження: проникаюче колото-різане поранення грудної клітини зліва з ушкодженням одинадцятого ребра, судин лівої нирки, від якого настала смерть ОСОБА_6 ..

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ст. 118 КК України як умисне вбивство, вчинене при перевищенні меж необхідної оборони.

ІІ. ДОКАЗИ НА ПІДТВЕРДЖЕННЯ ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ ОБСТАВИН.

Обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження сукупності доказів, обсяг дослідження яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою провину та погодився з кваліфікацією вчиненого ним злочину, а прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого і потерпілої та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особистість обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину свою в скоєнні злочину, передбаченого ст. 118 КК України, визнав повністю та пояснив, що ним дійсно скоєно це кримінальне правопорушення за викладених в обвинувальному акті обставин. В скоєному кається та просить суд суворо не карати.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що того дня вони з обвинуваченим і їхнім сином ОСОБА_6 були вдома, де у дворі кожен займався своїми справами по господарству. Між обвинуваченим і сином виникла сварка, під час якої син підбіг до обвинуваченого та почав його бити кулаками по голові. Обвинувачений відбіг у бік, а син схопив лопату та продовжив битий його лопатою. В цей час вона стала між ними, щоб припинити бійку, однак син і її вдарив, вона впала. Обвинувачений намагався її захистити, махав руками, після чого син впав на бік, а вона побачила у чоловіка в ріках ніж. Вона забрала цей ніж і викинула. Вони з обвинуваченим намагалися надати першу допомогу сину, однак це виявилось марним, сина врятувати не вдалося. На суворому покаранні не наполягає, просить призначити покарання відповідно до вимог закону.

ІІІ. Обставини, які пом'якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд визнає: вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних або близьких відносинах.

ІV. Мотиви призначення покарання.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 офіційно не працює, має постійне місце мешкання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку у лікарів психіатра та нарколога як особа, яка страждає будь-якими захворюваннями наркологічного та/або психічного характеру, не значиться.

Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином, який посягає на найвищу соціальну цінність життя та здоров`я особи, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статті (частиною статті). Також суд, враховуючи, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якого обвинувачений за вчинене ним кримінальне правопорушення не уникнув, другорядну роль кари як мети покарання, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

V. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

Під час досудового розслідування обвинуваченому був обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту, строк застосування якого закінчився. Учасники судового провадження клопотання про обрання запобіжного заходу обвинуваченому в судовому засіданні не заявляли, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Питання про долю речових доказів суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Питання щодо скасування арешту майна суд вважає за необхідне вирішити відповідно до положень ст. 174 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним за ст. 118 КК України та призначити йому покарання у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом цього іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: ніж, штани чорного кольору, футболку чорного кольору, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області згідно з квитанцією № 379, знищити; змиви, зразок крові ОСОБА_6 , залишки змивів, штани чорного кольору, футболку синього кольору, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Краматорського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Донецької області згідно з квитанцією № 419, знищити.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0001342 від 21 вересня 2023 року, накладений ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: