Справа № 459/3804/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/422/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Забужжя Сокальського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 5 березня 2024 року про обвинувачення останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених цим вироком і вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14.12.2023, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 вирішено рахувати з дня проголошення вироку. Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_6 термін його перебування під вартою з 07.12.2022 по 10.03.2023 та з 25.04.2023 по 04.03.2024.

Вирішено питання з цивільними позовами, арештом майна, речовими доказами та процесуальними витратами.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 07.04.2023 близько 02 години 10 хвилин, перебуваючи біля магазину «Zlata buket», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де здійснює свою підприємницьку діяльність ФОП ОСОБА_9 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 (з подальшими змінами та доповненнями), за попередньою змовою групою осіб з невстановленою досудовим розслідуванням особою, маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом пошкодження рами вікна, проник до приміщення вищевказаного магазину, звідки таємно викрав грошові кошти в розмірі 15900 гривень, планшет марки «Apple iPad 10.2», вартістю 11200 гривень та мобільний телефон марки «ОРРО», моделі «А 16 3/32 Gb» ЙМЕЙ: НОМЕР_1 вартістю 2583 гривні 33 копійки, після чого разом із викраденим майном покинув приміщення вказаного магазину, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 29683 гривні 33 копійки.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 09.04.2023 близько 07 години 00 хвилин, перебуваючи біля будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві власності належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проник до квартири АДРЕСА_4 вищевказаного будинку, звідки таємно викрав телевізор, марки «Samsung», моделі НОМЕР_2 , вартістю 19199 гривень 20 копійок, шуруповерт марки «START PRO SCD4-21/2» вартістю 1991 гривня 20 копійок та перфоратор марки ДНІПРО-М моделі «RH-100Q» вартістю 3278 гривень 40 копійок, після чого разом із викраденим майном покинув приміщення вищевказаної квартири, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 24468 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із цим вироком, обвинувачений ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить перекваліфікувати статтю, за якою він обвинувачується.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що злочини були вчинені ним не під час воєнної тривоги. Вважає, що Червоноградський міський суд Львівської області, визнаючи його винним за ч. 4 ст. 185 КК України, припустився помилки.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 заперечив проти задоволення апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд в суді першої інстанції проводився відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, під час якого було допитано ОСОБА_6 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України та вивчено дані, що характеризують його особу.

Втім, в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 оспорює кваліфікацію його дій за ч. 4 ст. 185 КК України, покликаючись на те, що злочини він вчинив, не використовуючи умови воєнного стану

Згідно з матеріалами кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_6 , у присутності його захисника ОСОБА_8 , у суді першої інстанції було роз`яснено його процесуальні права. Будь-яких заяв під час судового розгляду про застосування щодо ОСОБА_6 недозволених методів проведення досудового розслідування сторона захисту не надавала.

Відповідно до звукозапису судового засідання від 15 лютого 2024 року та журналу до нього (а.с. 93-97), судом першої інстанції з достатньою повнотою роз`яснено обвинуваченому суть та наслідки розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, перевірено добровільність позиції обвинуваченого ОСОБА_6 , усі учасники провадження, в тому числі захисник ОСОБА_8 , не заперечували проти такого розгляду, у зв`язку з чим суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань ОСОБА_6 та даних про його особу.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні під час цього судового розгляду надав показання стосовно інкримінованих йому кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, свою вину у вчиненні таких визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у вчиненому.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повністю дотримані вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки сторони кримінального провадження після визначеного порядку дослідження доказів не оспорювали фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, а також кваліфікацію його дій.

Під час апеляційного розгляду стороною захисту не було надано відомостей про порушення судом першої інстанції вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Висновки суду щодо фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і щодо яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч. 2 ст. 394 та ч. 1 ст. 404 КПК України, не перевіряє.

З огляду на наведене, версія та доводи обвинуваченого про незгоду з кваліфікацією його дій за пред`явленим обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним стороною захисту способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Цей висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі №641/3484/17.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, сформульований у постанові від 15 січня 2024 року у справі №722/594/22, згідно з яким для настання кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 185 КК достатньою є наявність часового і територіального критеріїв - вчинення злочину в період дії воєнного стану на території, де він введений. Наявність чи відсутність зумовлених збройним конфліктом суттєвих змін обстановки, зокрема активних бойових дій у регіоні, що змушувало б людей масово полишати свої помешкання, рятуючись від війни, і сприяло би вчиненню злочинів проти власності, не впливає на кваліфікацію дій винного за ч. 4 ст. 185 КК.

За таких обставин, враховуючи, що воєнний стан Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року (з подальшими змінами та доповненнями) введений на всій території України, тобто й у Львівській області також, інкриміновані йому злочини ОСОБА_6 вчинив 7 та 9 квітня 2023 року, тобто під час дії воєнного стану, відтак його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України. У свою чергу, вчинення злочинів не під час воєнної тривоги на правову кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_6 ніяк не впливає.

Згідно з вироком, призначаючи ОСОБА_6 покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, який є людиною молодого віку, неодружений, не працює, скарг від жителів громади на обвинуваченого не надходило, за медичною допомогою до лікарів нарколога та психіатра не звертався, неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності; щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують; та дійшов висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_6 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, при застосуванні до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Крім цього, застосував ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань за цим вироком і вироком Сокальського районного суду Львівської області від 14 грудня 2023 року, та остаточно визначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 1 місяць.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом і розміром відповідає його меті, визначеній ст. 50 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б впливали на обґрунтованість судового рішення щодо ОСОБА_6 судом першої інстанції у кримінальному провадженні допущено не було.

За таких обставин, апеляційна скарга обвинуваченого до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 5 березня 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4