У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000185 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Побузьке Голованівського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє:

- вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27.05.2020 за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, звільненого 15.07.2022 по відбуттю строку покарання;

-обвинуваченого за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 3 ст. 114-2 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 30.03.2023, зараховано в строк відбування покарання строк тримання під вартою та час затримання.

Застосовано спеціальну конфіскацію та конфісковано у власність держави речові докази: мобільний телефон марки «Huawei» модель «DUB-LX1» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 з сім-карткою з номером НОМЕР_3 , що знаходяться у кімнаті зберігання речових доказів слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Миколаївській області.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в розмірі 1 673 грн. Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна. Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений зазначає, що показання свідка ОСОБА_8 є неправдивими. Особу, з якою він листувався, не встановлено. В судовому засіданні не досліджувалися речові докази, відеоматеріали з місця затримання, допиту та обшуку. Також судом безпідставно було відмовлено в задоволенні клопотання про допит свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які були присутні при проведенні обшуку. Окрім того, підготовче судове засідання не проведено.

Апелянт вважає, що було порушено його право на захист, оскільки перед направленням обвинувального акта до суду, його не було ознайомлено з матеріалами провадження, допит його проводився без участі захисника.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_6 , не сприймаючи державну владу в Україні та сповідуючи ідеї проросійської спрямованості, керуючись корисливими мотивами, з метою незаконного збагачення та непогодження з політикою представників української державної влади щодо захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України, діючи умисно, під час воєнного стану, неодноразово, ініціативно за грошову винагороду здійснював збір та подальше поширення невстановленій в ході досудового розслідування особі у мобільному застосунку «Telegram» інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань у м. Южноукраїнську.

Так, 28 березня 2023 року о 21:19 год ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання по АДРЕСА_1 , реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне збагачення, передбачаючи, що його дії можуть завдати шкоду основам національної безпеки України та бажаючи настання таких суспільно небезпечних наслідків, тобто діючи умисно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів, використовуючи власний мобільний телефон марки «Huawei», з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 та встановлений на ньому мобільний застосунок «Telegram», в якому він вже був зареєстрований з обліковим записом « ОСОБА_11 », в ході особистого листування в мобільному застосунку «Telegram», здійснив поширення інформації невстановленій в ході досудового розслідування особі, яка у зазначений період часу використовувала мобільний застосунок «Telegram», з обліковим записом « ОСОБА_12 , з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , про розташований у інформаційно-культурному центрі « Імпульс» пункт управління добровольчого формування Южноукраїнської міської територіальної громади №1 , який знаходився у м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, за відповідними координатами в програмі Google maps, яка не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

30 березня 2023 року о 07:53 год ОСОБА_6 , перебуваючи в автомобілі марки «Hyundai Tucson» державний номерний знак НОМЕР_5 , за адресою: промзона Ташлицької ГАЕС, м. Южноукраїнськ, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, діючи умисно, в період воєнного стану, з корисливих мотивів, використовуючи свій мобільний телефон марки «Huawei», з сім-картою мобільного оператора з номером НОМЕР_3 здійснив детальне фотографування та відеозйомку адміністративної будівлі, в якій розмішується особовий склад 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_6 , за відповідними координатами в програмі Google maps. Після цього, одразу в мобільному застосунку «Telegram» надіслав невстановленій в ході досудового розслідування особі, яка на зазначений період часу використовувала мобільний застосунок «Telegram», з обліковим записом ОСОБА_13 , з номером мобільного телефону НОМЕР_4 , здійснені ним попередньо фотознімки та відеоматеріал щодо вказаної споруди, інформація про яку не розміщувалась у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

За поширення вищевказаної інформації ОСОБА_6 28 березня 2023 року отримав від вищевказаної невстановленої особи на картковий банківський рахунок грошові кошти у сумі 2 003 грн.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчиненому в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, та кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні рішення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

На переконання колегії суддів, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення доведена поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 у суді першої інстанції свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і погодився з викладеними в обвинувальному акті фактичними обставинами кримінального правопорушення. Пояснив, що наказав таксисту ОСОБА_8 їхати на дачі в напрямку с. Бузьке та не заперечував, що здійснив фотографування об`єктів. Також підтвердив, що 2003 грн йому перерахували на банківську карту ОСОБА_14 за інформацію, надану ним з «Гугл мапс», про розташування підрозділів ЗСУ.

В основу обвинувального вироку також обґрунтовано покладені показання свідків, які допитані судом.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що працює водієм таксі та 30.03.2023 приблизно о 07:30 год з будинку біля лікарні забрав ОСОБА_6 , який вказав напрямок руху. ОСОБА_6 попросив зупинитися навпроти пожежної частини. Він бачив, що пасажир фотографує будівлю пожежної частини на об`їзній дорозі. Потім ОСОБА_6 попросив зупинитися біля блок-посту по об`їзній дорозі в бік Ташлицької ГАЕС, на що він відмовив, оскільки блок-пост не можна фотографувати, тоді ОСОБА_6 сказав повертатися назад. Після чого його автомобіль зупинили співробітники СБУ та затримали ОСОБА_6 .

Всупереч доводам апелянта, колегія суддів вважає неспроможними доводи обвинуваченого про неправдивість показань свідка ОСОБА_8 .

Так, свідок був попереджений під час досудового розслідування та в суді про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, його показання є чіткими та послідовними. Свідок підтвердив, що ОСОБА_6 фотографував будівлю пожежної частини на об`їзній дорозі та просив зупинитися біля блок-посту, на що він йому відмовив. Більш того, під час судового розгляду обвинувачений ці обставини не заперечував.

Також є доведеним, що за поширення інформації про розташування ЗСУ, обвинувачений отримав грошову винагороду. Зазначене підтвердив в суді свідок ОСОБА_14 , який пояснив, що на прохання ОСОБА_6 надав свою банківську картку, щоб його мати перераховувала гроші. Це було два чи три рази, приблизно у лютому чи березні. Спочатку він надав одну картку, яку ОСОБА_6 не повернув, наступного дня - другу картку. ОСОБА_6 повинен був повернути картки, однак не повернув, а приблизно через 1-2 тижні він дізнався про затримання ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_6 перераховували кошти, вони зустрічалися біля банкомату, він їх знімав і віддавав йому. Грошові кошти у розмірі 2 003 грн призначалися ОСОБА_6 , оскільки він їх не очікував.

Дані показання свідка ОСОБА_14 узгоджуються з дослідженим у суді протоколом огляду оптичного диску з інформацією, отриманою під час проведення тимчасового доступу до банківської таємниці, та додатків до нього від 26.05.2023, яким підтверджується відкриття карткових рахунків ОСОБА_14 та рух коштів по картковим рахункам, зокрема по карті № НОМЕР_7 , у тому числі надходження 2003 грн від ОСОБА_15 (т. 2 а.с. 23-80).

Також вищезазначені показання обвинуваченого та свідків підтверджуються наступними письмовими доказами, дослідженими в суді першої інстанції.

Згідно протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 28.03.2023 з фототаблицею та диском, абонент з обліковим записом «КОКА», який використовує номер телефону НОМЕР_3 спілкувався за допомогою мобільного застосунку «Telegram» з абонентом « ОСОБА_12 , номер якого НОМЕР_4 та передає абоненту ОСОБА_13 листування, фото, аудіо матеріали про об`єкти 27 та 28 березня 2023 року, зокрема, щодо ЗОШ №3, ІКЦ «Імпульс». Абонент ОСОБА_13 пообіцяв винагороду - «тисячу», в подальшому повідомив, що «закинув близько двох тисяч» (т. 1 а.с. 144-168, 169).

Відповідно до протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 03.04.2023 з фототаблицею та диском 29 та 30 березня 2023 року, абонент з обліковим записом «КОКА», який використовував номер телефону НОМЕР_3 , спілкувався за допомогою мобільного застосунку «Telegram» з абонентом « ОСОБА_12 , номер якого НОМЕР_4 , листувався з ним, та передав абоненту ОСОБА_16 » фото, аудіо матеріали про об`єкти з конкретними, надісланими абонентом ОСОБА_13 , координатами про розміщення на об`єкті військових, пропонував абоненту «КОКА» за додаткову грошову винагороду уточнити інформацію (т. 1 а.с. 170-188, 189).

Як вбачається з протоколу про результати проведення візуального спостереження за особою та відеоконтролю особи від 11.04.2023 та диску, о 07:29 год 30.03.2023 ОСОБА_6 вийшов з будинку за місцем свого проживання та сів в автомобіль «Хюндай Туксон» синього кольору д.н.з. НОМЕР_5 , який в подальшому рухався трасою Р06 в районі промислової зони Ташлицької ГАЕС (т. 1 а.с. 190-192, 193).

Згідно відповіді коменданта сил оборони ЮЖНОУКРАЇНСЬК від 30.03.2023, за відповідними координатами, розташований інформаційно-культурний центр « Імпульс », та пункт управління добровольчого формування Южноукраїнської міської територіальної громади №1 , де з березня 2022 року розміщувався особовий склад НОМЕР_8 стрілецького батальйону військової частини НГ України .

Вказана інформація не розміщувалася у відкритому доступі у зв`язку з тим, що могла бути використана противником для нанесення ракетних ударів або ударів дронами-камікадзе, типу «Shahed-136» (т. 1 а.с. 194-198).

Згідно протоколу затримання, 30.03.2023 о 07:56 год слідчий в ОВС СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_17 затримав ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України, як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України. Під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_6 було вилучено мобільний телефон «Huawei», повербанк, три банківські картки, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, які визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 199-202, т. 2 а.с. 81-82).

Згідно протоколу огляду та фототаблиці до нього від 31.03.2023, під час огляду вилученого при затриманні ОСОБА_6 телефону «Huawei Y7», номер мобільного оператора, який використовувався у даному пристрої НОМЕР_3 , виявлено у мобільному застосунку « ОСОБА_18 листування абонента з обліковим записом « ОСОБА_11 », який використовував номер телефону НОМЕР_3 , з особою « ОСОБА_12 , номер якої НОМЕР_4 , з надсиланням абонентом « ОСОБА_11 » фотозображень, відеозаписів та інформації щодо об`єктів, зазначених на Google Maps останньому (т. 1 а.с. 203-221).

Відповідно до висновку судової комп`ютерно-технічної експертизи від 22.06.2023, при дослідженні пам`яті мобільного телефону «Huawei Y7», номер мобільного оператора, який використовувався у даному пристрої НОМЕР_3 , виявлено інстальоване програмне забезпечення «Telegram», «Telegram Х», «WhatsApp», історію дзвінків та листування в інстальованому програмному забезпеченні «Telegram Х» та «WhatsApp» (т. 1 а.с. 237-240).

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 114-2 КК України - у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Суд зазначає, що доводи апелянта щодо порушення його права на захист, під час затримання, є неспроможними. Як убачається з протоколу затримання, 30.03.2023 о 07:56 год слідчим в ОВС СВ Управління СБ України в Миколаївській області ОСОБА_17 на окружній автодорозі поруч м. Южноукраїнська було затримано ОСОБА_6 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 208, п. 6 ч.1 ст. 615 КПК України (безпосередньо під час вчинення злочину), як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Затримання відбувалося за участі понятих ОСОБА_19 і ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_20 , яка діяла згідно доручення Центру надання безоплатної вторинної правової допомоги від 30.03.2023. Окрім того, за результатами ознайомлення з протоколом, зауважень і доповнень від учасників не надходило (т. 1 а.с. 199-202).

Також, є безпідставними доводи апелянта про відмову у задоволенні його клопотання про виклик у судове засідання свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_10 , оскільки згідно журналу судових засідань обвинувачений не заявляв таке клопотання.

Окрім того, доводи обвинуваченого щодо неналежного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження є необґрунтованими, з таких підстав.

Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000185, 05.07.2023 повідомлено про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів. 06.07.2023 обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_21 отримали копію обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні (т. 1 а.с. 13-16, 17). В матеріалах кримінального провадження заяви чи клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про ознайомлення з матеріалами справи відсутні.

Щодо доводів апелянта про не проведення підготовчого судового засідання, то вони також є неспроможними. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10.07.2023 підготовче судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 було призначено на 14:00 год 13.07.2023. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13.07.2023 дане кримінальне провадження призначено до судового розгляду на 14:30 год 24.07.2023.

13.07.2023 підготовче судове засідання відбулося за участі прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_21 та обвинуваченого ОСОБА_6 , якого було доставлено конвоєм із ДУ Миколаївський слідчий ізолятор. Окрім того, у цей же день ОСОБА_6 подав заяву про подальше проведення судових засідань за його участі в режимі відеоконференції з приміщення Миколаївського слідчого ізолятора (т. 1 а.с. 19, 59-60, 61-62, 66).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином.

Також враховано дані про особу винного, який раніше судимий, характеризується негативно, перебував на наркологічному обліку та лікувався з діагнозом: «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. Зловживання опіоїдів, каннабіноїдів».

Обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

З огляду на наведене, слід зазначити той факт, що на території України введений воєнний стан, у зв`язку з чим, дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, з урахуванням характеру дій обвинуваченого та враховуючи зміст поширеної інформації, суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначив покарання у виді позбавлення волі на строк, передбачений ч.3 ст. 114-2 КК. Покарання призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, є необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Колегією суддів не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просить в апеляційній скарзі обвинувачений.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 12 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3