Справа № 553/2333/23
Провадження № 1-кп/553/502/2024
В И Р О К

Іменем України

05.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

прокурора ОСОБА_2 ,

законного представника ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі Ленінського районного суду м. Полтави кримінальне провадження № 0000206 від 21.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, українця, громадянина України, учня 11-го класу Ліцею № 47 «Альтернатива» Полтавської міської ради, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З обвинувального акту встановлено, що 15.04.2023, о 05:34 год., ОСОБА_5 , правомірно перебуваючи в приміщенні зали очікування залізничного вокзалу станції «Полтава-Південна», що на площі Слави, 1 в місті Полтава, реалізовуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що на території України діє період воєнного стану, запроваджений Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, який затверджений Верховною Радою України 2102-ІХ від 24.02.2022, та продовжений Указом Президента України № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.02.2023, затвердженого Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, діючи умисно, з корисливих мотивів, таємно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, викрав мобільний телефон марки Xiaomi Redmi 4X, оперативна пам`ять 3 Гб, вбудована пам`ять 32 Гб, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 1800 гривень, який знаходився в станції для підзарядки мобільних телефонів, спричинивши ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

У подальшому ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

29 серпня 2023 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у присутності законного представника ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 , укладена угода про визнання винуватості, згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у

зазначеному діянні. Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв його розкриттю.

Також вказаною угодою узгоджене покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України. Так сторони узгодили, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк, визначений судом.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його законний представник, прокурор та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій просить провести підготовче засідання та судовий розгляд кримінального провадження без його участі, заявляти цивільний позов бажання не має, завдана матеріальна шкода відшкодована йому в повному обсязі. Просив призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

Також потерпілий ОСОБА_7 надав письмову згоду на укладення угоди між прокурором та обвинуваченим.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно з положеннями частини 4 статті 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом у підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він є неповнолітнім, раніше не судимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 08.06.2022 у кримінальному провадженні № 00002269 від 07.05.2022 за ч.1 ст. 309 КК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовані примусові заходи виховного характеру, передбачені п.п.2, 3 ч.2 ст. 105 КК України строком на 1 рік. Шкода, завдана кримінальним правопорушенням, відшкодована потерпілому у повному обсязі.

Відповідно до даних досудової доповіді обвинувачений має постійне місце проживання, проживає разом із матір`ю, рідною сестрою, бабусею та дідусем. Відповідно до соціально-психологічної характеристики, обвинувачений має середній рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб.

Суд, враховує особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, погоджується з узгодженим сторонами угоди покаранням та про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання. У зв`язку з цим суд вважає можливим звільнити обвинуваченого

від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75 ,104 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Умови застосування спеціальної конфіскації відсутні. Викривачі у кримінальному провадженні відсутні.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та обвинуваченим, призначення обвинуваченому узгоджених сторонами виду та розміру покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого, не застосовувались.

Судові витрати на проведення судової експертизи у сумі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 00 коп.) підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави на підставі статі 124 КПК України. Враховуючи майновий стан обвинуваченого,який є неповнолітнім, не працює, відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 доходів та майна, суд вважає, що вказані процесуальні витрати підлягають стягненню з його законного представника ОСОБА_3 .

Питання про речові докази підлягає вирішенню у порядку статті 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 373, 374, 468, 469, 473, 475, 394 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 серпня 2023 року між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі положень статті 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з законного представника обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на проведення експертизи у сумі 956,00 грн. (дев`ятсот п`ятдесят шість грн. 00 коп.).

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Полтави протягом тридцяти днів з дня його проголошення засудженим, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1