Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3351/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/260/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 огли,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.9, ст.187 ч.3 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №0000634 від 24.04.2013 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.9, ст.187 ч.3 КК України закрито.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_7 у виді застави скасовано.

Заставу в розмірі 91760 (дев`яносто однієї тисячі сімсот шістдесяти) гривень, яка була внесена згідно квитанції №9877544 від 30.04.2013 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області, код отримувача: 26278626, банк отримувача: ГУ ДКСУ в Житомирській області, код банку отримувача: 811039, призначення платежу: застава за ОСОБА_7 згідно ухвали Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26.04.2013 по справі №285/81328/13-к, повернуто заставодавцю ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Згідно ухвали суду, 23 квітня 2013 року приблизно о 22 годині 15 хвилин неповнолітні ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , попередньо вступивши в злочинну змову між собою, з метою вчинення нападу на ОСОБА_12 , поєднаного з застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, поєднаного з проникненням у житло для незаконного заволодіння чужим майном, маючи, заздалегідь приготовлений при собі ніж та пневматичний пістолет марки KWC № 10225204 калібру 4,5 мм., прибули до квартири АДРЕСА_1 , при цьому вказані особи заздалегідь розподілили між собою ролі, таким чином, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 під надуманим приводом здати в залог золоті речі мали зайти до квартири ОСОБА_12 та заволодіти його майном, а ОСОБА_11 мав залишатися на східцевому майданчику з наміром подати сигнал тривоги ОСОБА_10 та ОСОБА_7 в разі небезпеки та з метою забезпечення безперешкодного вчинення кримінального правопорушення.

Діючи за заздалегідь узгодженим планом, з метою реалізації спільного злочинного умислу - нападу направленого на відкрите заволодіння майном, яке належить ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_7 під надуманим приводом здати в залог золоті речі зайшли до квартири ОСОБА_12 , а ОСОБА_11 залишився на східцевому майданчику відповідно до розподілу ролей.

Перебуваючи в квартирі ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , відповідно до розробленого плану, застосовуючи фізичне насильство, що є небезпечне для життя та здоров`я потерпілого та з погрозою застосування такого насильства, вчинили відкритий напад на ОСОБА_12 , з метою заволодіння чужим майном. ОСОБА_12 не бажаючи настання для себе негативних наслідків, став чинити фізичний опір, під час якого ОСОБА_10 , без відриву у часі, виходячи за межі узгодженого плану, вирішив умисно вбити ОСОБА_12 з корисливих мотивів.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 з корисливих мотивів, ОСОБА_10 клинком ножа, який мав при собі умисно, із значною силою прикладання, наніс удар в місця розташування життєво важливих органів в шию ОСОБА_12 і таким чином умисно бив останнього.

У ході умисного вбивства ОСОБА_12 , ОСОБА_10 заподіяв потерпілому тілесне ушкодження у вигляді:

- поранення шиї справа з ушкодженням шкіри, підшкірної жирової клітковини, підшкірного м`яза шиї, правого грудинно-ключично-соскового м`яза, правої загальної сонної артерії та крововиливами в м`які тканини навколо, яке відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_12 настала від колото-різаного поранення шиї справа з ушкодженням шкіри, підшкірної жирової клітковини, підшкірного м`яза шиї, правого грудинно-ключично-соскового м`яза, правої загальної сонної артерії, яке супроводжувалося гострою крововтратою.

Після чого ОСОБА_7 , без відриву у часі, достовірно знаючи, що в приміщенні квартири в спальній кімнаті відпочиває ОСОБА_13 , маючи при собі пневматичний пстолет марки KWC № 10225204, з метою вчинення умисного вбивства ОСОБА_13 , щоб приховати спільно скоєні злочини розбійний напад в приміщенні квартири, та вбивство ОСОБА_12 , забіг до її кімнати. При цьому, ОСОБА_7 тримаючи в руці пневматичний пістолет, який був споряджений металевими кульками, здійснюючи свій злочинний намір, наставивши ствол пневматичного пістолета впритул до розташування життєво важливих органів грудної клітини, голови та правої верхньої кінцівки ОСОБА_13 , з наміром позбавити її життя здійснив чисельні постріли. Продовжуючи свої злочинні дії ОСОБА_7 , підійшов впритул до ОСОБА_13 та умисно з значною силою прикладання став наносити чисельні удари пістолетом та кулаками рук в розташування життєво важливих органів - голову ОСОБА_13 та по іншим частинам тіла, до втрати нею свідомості.

Виявивши, що внаслідок вчинених ним дій ОСОБА_13 перестала подавати ознаки життя ОСОБА_7 , вирішив, що виконав всі дії, які вважав необхідними для доведення правопорушення до кінця залишив місце події, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 , вчинив закінчений замах на умисне вбивство ОСОБА_13 з наміром приховати скоєння інших злочинів.

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_13 було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, синців в підочній ділянці лівого ока з переходом на ліву щоку, на спинці носа і в ділянці внутрішнього кута правого ока, садна на лобі, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я; синців на тильній поверхні правої кисті, на тильній поверхні лівої кисті, на тильній поверхні 2 та 4 пальців лівої кисті, на передньо-боковій поверхні правого стегна, садна з синцем на верхньо-внутрішній поверхні правої молочної залози та на передній поверхні правого плечового суглобу, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаними із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнали нападу, з погрозою застосуванням такого насильства, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, поєднаними з проникненням у житло ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною ч. 3 ст.187 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто вчинення усіх дій, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині - ОСОБА_13 . вчиненими з метою приховати інші злочини, ОСОБА_7 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 п.9 ч.2 ст.115 КК України.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що кримінальні правопорушення, передбачені ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.9, ст.187 ч.3 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 -огли, є особливо тяжким злочином, з моменту скоєння якого минуло більше десяти років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст.106 КК України, не зупинявся і не переривався, а обвинувачений не заперечував проти закриття, суд дійшов висновку про задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно останнього.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати зазначену ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення, правильності юридичної кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з підстав істотного порушення вимог кримінального та кримінального- процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Зазначає, що відповідно до ч.4 ст.49 КК України питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Посилається на те, що задовольняючи клопотання про застосування давності до ОСОБА_7 - огли, судом не враховано, що підсудний вчинив кримінальне правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Вказує, що суд не врахував обставин справи, за яких ОСОБА_7 - огли, скоїв вищевказані злочини.

Також поза увагою суду залишена і думка потерпілої ОСОБА_13 , яка, заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, а обмежився лише врахуванням 10 річного строку давності, який сплив після вчинення ним кримінального правопорушення.

Крім того зазначає, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення про закриття кримінального провадження, всупереч вимогам КПК України не вирішено питання щодо подальшої процесуальної долі речових доказів, а саме: пневматичного пістолета КWС 10225204 та 5 металевих кульок, а отже допустив істотні порушеннями вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

На призначений судом апеляційний розгляд кримінального провадження потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , які були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду провадження, не прибули. Разом з тим, повідомили, що не бажають приймати участь у розгляді даного провадження.

Апеляційний розгляд кримінального провадження, на підставі ч.4 ст.405 КПК України, проведено без участі потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

За правилами п.1 ч.2 ст.284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно із ч.3 ст.288 КПК суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Положеннями п.5 ч.1 ст. 49 КК України, визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули, зокрема, п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується згідно зі статтями 49 та 80 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

При цьому, приписи ч.1 ст.285, ч.4 ст.286, ч.3 ст.288 КПК України і положення ст.49 КК України є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання.

Окрім того, системний аналіз норм процесуального законодавства вказує на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК України.

Цих вимог закону України судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Так, за встановлених судом обставин, ОСОБА_7 - огли обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.2, ст.115 ч.2 п.9, ст.187 ч.3 КК України - 23.04.2013.

На час вчинення інкримінованого злочину, ОСОБА_7 - огли, який народився 21.04.1996 року, був особою, якій не виповнилося 18 років.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п. 9, ст. 187 ч. 3 КК України, які відповідно до ст.12 КК України, у редакції, чинній на момент вчинення, відносились до особливо тяжких злочинів.

Положеннями п.5 ч.1 ст.49 КК передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Частиною 2 статті 106 КК України визначено, що щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності, зокрема десять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

З огляду на те, що з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, і до дня постановлення оскаржуваної ухвали, минуло більше 10 років й обвинуваченим було заявлено клопотання про закриття кримінального провадження з підстав закінчення строків притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, яке підлягає невідкладному розгляду, а також зважаючи на обґрунтованість висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для зупинення або переривання строків давності у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вважає рішення суду про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст.ст.49,106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності таким, що ґрунтується на законі та відповідає фактичним обставинам провадження.

При цьому, обвинувачений в суді апеляційної інстанції підтвердив свою згоду на закриття кримінального провадження з цих підстав, та те, що йому було роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цих мотивів та наслідки такого заперечення, й він повністю підтримав заявлене клопотання.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання апелянта, що поза увагою суду залишена думка потерпілої ОСОБА_13 , яка заперечила проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції врахував думку потерпілих при вирішенні клопотання обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв?язку із закінченням строків давності, які покладались на думку прокурора, а в попередньому судовому засіданні від 24.10.2023 висловили свої заперечення щодо задоволення клопотання.

Окрім того, апеляційний суд зауважує, що із системного аналізу норм КПК та КК України слідує, що передбачений ст.49 КК України інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілої на таке звільнення.

Стосовно ж доводів апеляційної скарги прокурора щодо не вирішення судом питання про долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні, то, на думку колегії суддів, таке порушення не вплинуло на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення у цьому кримінальному провадженні, а тому з огляду на положення ч.1 ст.412 КПК України не є істотним. Разом з тим, питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, яке відповідно до вимог ст.100 КПК України не було вирішено під час ухвалення судового рішення, може бути вирішене в порядку ст.ст.537,539 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора, та законність й вмотивованість рішення суду першої інстанції, яке зміні чи скасуванню з наведених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 24 листопада 2023 року, якою закрито кримінальне провадження №0000634 по обвинуваченню ОСОБА_7 -огли за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.9 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: