Провадження №1-в/127/178/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , захисника - адвокатів ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 12 заяву адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та законного представника потерпілої ОСОБА_8 , про вирішення питання про розподіл процесуальних витрат,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах потерпілої ОСОБА_7 та законного представника потерпілої ОСОБА_8 , про вирішення питання про розподіл процесуальних витрат.

Заява мотивована тим, що ухвалою від 14.02.2024 ОСОБА_4 звільнений від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України (далі - КК), у зв`язку із закінченням строків давності. При цьому позовні вимоги ОСОБА_7 та її законного представника - ОСОБА_8 - судом залишені без розгляду. Однак суд не вирішив питання про процесуальні витрати, які понесла потерпіла та її законний представник.

Заявник в судове засідання не з`явилась, однак згідно з поданою заявою просила здійснити розгляд заяви за її відсутності.

Прокурор вважає, що витрати мають бути покладені на державу.

ОСОБА_4 та його захисник вважають, що правові підстави для задоволення заяви відсутні, оскільки ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності саме у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши думку заявника, прокурора, засудженого та його захисників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Згідно з пунктом 4 частини другої статті 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених зокрема, пункту 14 частини першої статті 537 КПК.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що 29.09.2021 до Вінницького міського суду Вінницької області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК.

26.01.2022 до початку розгляду кримінального провадження по суті адвокат ОСОБА_9 подала до суду цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у яких, зокрема, просила здійснити стягнення з обвинуваченого на їх користь витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

14.02.2024 суд за клопотанням сторони захисту постановив ухвалу про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною першою статті 286 КК, у зв`язку із закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження - закрив, а подані цивільні позови - залишив без розгляду.

Залишаючи цивільний позов без розгляду, суд зауважив таке.

Зі змісту частини п`ятої статті 128 КПК цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до частини першої статті 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому частиною другою статті 129 КПК регламентовано, що у разі встановлення відсутності події кримінального правопорушення суд відмовляє в позові.

Представник потерпілої наполягала, що при звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності, суд має вирішити подані позовні вимоги по суті. З огляду на таке твердження представника потерпілої суд вважає за доцільне зауважити таке.

У постанові від 15.01.2019 (справа № 185/442/16-к) ВС зазначив, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті та може бути переданий для розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію ВС висловив у постановах від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к), від 16.08.2021 (справа № 644/7193/17) та від 10.01.2022 (справа № 661/2681/18).

Крім того, у постанові від 10.07.2021 (справа № 161/694/20) ВС зауважив, що закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну її протиправними діями. У такому разі позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Представник законного представника потерпілої та потерпілої - заявник - здійснила посилання на висновок ВС від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17), яким підтриманий висновок, викладений ВС у постанові від 21.11.2018 (справа № 462/6473/16-ц), зауваживши, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками і можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати, як зазначив ВС, повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході розгляду якого вони виникли.

Суд при цьому вважає за доцільне зауважити, що у наведеному заявником рішенні від 17.06.2020 ВС зазначив, що залишення клопотання учасника провадження про розподіл процесуальних витрат без розгляду не є вирішенням судом питання про розподіл процесуальних витрат. При цьому ВС зауважив, що потерпілий може повторно звернутися з відповідним клопотанням до суду першої інстанції з метою вирішення питання про розподіл процесуальних витрат, які мали бути вирішені судом під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Крім цього, у постанові від 01.02.2024 (справа № 930/497/23) ВС зауважив, що нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження.

У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, як зазначив ВС, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Зважаючи на ту обставину, що під час вирішення кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за частиною першою статті 286 КК, потерпіла, її законний представник та їхній представник питання про розподіл процесуальних витрат ініціювали у межах заявлених позовних вимог, правові підстави для вирішення цивільного позову під час ухвалення відповідного судового рішення у кримінальному провадженні, як суд зазначив вище, були відсутні. Разом з тим, з огляду на викладений висновок ВС, суд враховує, що представник потерпілих подала до суду окрему заяву про вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат. До поданої заяви представник надала суду копії квитанції, згідно з якими процесуальні витрати пов`язані з представництвом інтересів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 складають по 10 тис. грн. відповідно. Саме тому суд вважає, що подана заява має бути задоволена.

Керуючись статтями 126, 371 КПК, суд

УХВАЛИВ:

Стягнути із ОСОБА_4 на користь:

- ОСОБА_7 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень;

- ОСОБА_8 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000 (десять тисяч) гривень.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: