УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Київ

справа № 202/9/21-к

провадження № 51-170 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року,

встановив:

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції від 05 квітня 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 14 років та звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції від 01 червня 2010 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років. Даним вироком ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні злочинів, передбачених: ч. 5 ст. 301; ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 153; ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 301 КК України та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю того, що в його діянні є склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 301; ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 153 ; ч.3 ст. 28, ч. 2 ст. 156; ч. 3 ст. 28, ч. 5 ст. 301 КК України.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2023 року вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року щодо ОСОБА_5 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції закону від 05 квітня 2001 року), за епізодом 2002 року - скасовано та закрито кримінальне провадження в цій частині на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Цією ж ухвалою апеляційного суду перекваліфіковано дії ОСОБА_5 з ч. 3 ст. 153 КК України (в редакції закону від 01 червня 2010 року) на ч. 4 ст. 152 КК України (в редакції закону від 06 грудня 2017 року) та постановлено вважати його засудженим за цим законом до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років.

Захисник звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішення суду першої інстанції щодо засудженого ОСОБА_5 .

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, проте, у її вступній частині не вказано, які саме рішення захисник оскаржує.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Однак, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, оспорюючи винуватість засудженого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, вказує про однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій, фактичним обставинам кримінального провадження та доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали ці суди, що згідно ст. 438 КПК України, не є підставою для скасування судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.

Крім того, захисник не зазначає, яких саме порушень допустився суд апеляційної інстанції і не конкретизує, у чому саме ці порушення полягали, які доводи апеляційних скарг сторони захисту цей суд належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом рішення апеляційного суду згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370, 404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Згідно ст. 436 КПК України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Проте, у касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01 червня 2022 року та закрити кримінальне провадження, чим допускає протиріччя, оскільки скасування рішення суду першої інстанції без скасування рішення суду апеляційної інстанції не передбачено вимогами кримінального процесуального законодавства.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_8 ОСОБА_3