Дата документу 28.03.2024 Справа № 335/3636/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3636/22 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/652/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року, якою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горінчево Хустського району Закарпатської області, маючого середню освіту, не одруженого, не маючого неповнолітніх дітей, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, командира 3 мотопіхотного відділення, 3 мотопіхотного взводу, 3 мотопіхотної роти, мотопіхотного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному ухвалою від 19 липня 2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та вказав, що продовження строку тримання під вартою у повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що суд посилається на тяжкість злочину в якому обвинувачується ОСОБА_6 , так як останній розумує наслідки завершення судового розгляду, а саме можливе призначення покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, а тому на думку суду перебуваючи на волі ОСОБА_6 може ухилятись від покарання, отже, суд першої інстанції розглядає варіант засудження обвинуваченого до позбавлення волі на тривалий строк як найбільш ймовірний та припускає, що ОСОБА_6 буде переховуватись, тобто фактично суд вже вирішив дану справу, головуючий вже сформував у своїй свідомості варіант прийнятого рішення при тому, що розгляд справи по суті ще не розпочинався, суд лише визначив порядок її розгляду, у зв`язку із чим висновок суду про наявність такого ризику базується на упередженні головуючого про винуватість обвинуваченого та невідворотність призначення йому покарання за злочином на тривалий термін позбавлення волі.

Крім того зазначає, що суд звернув увагу на те, що обвинувачений може вплинути на свідків у справі, натомість підставу так вважати судом не обґрунтовано жодними обставинами, які існують об`єктивно, або обставинами, які вказують на високу та обґрунтовану ймовірність виникнення таких обставин у випадку перебування обвинуваченого за межами СІЗО.

Зауважує, що пояснення сторони захисту про те, що свідки обвинувачення перебувають на бойових позиціях на невідомих територіях, за посадами були та є вищестоящими начальниками військовослужбовця ОСОБА_6 та згідно обставин справи вкрай негативно характеризують обвинуваченого, були ініціаторами та активно і протягом часу допомагали у втягненні обвинуваченого до кримінального переслідування, були судом першої інстанції проігноровано.

Крім того вказує, що судом невірно було застосовано положення ст. 177, 178 КПК України, адже жодних таких обставин судом не наведено.

Зазначає, що судом не обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обставини справи прямо вказують, що всі письмові докази обвинувачення подані до суду, у матеріалах справи не має жодних речових доказів, сторона обвинувачення не базує своє обвинувачення на жодному з таких.

Вказує, що суд першої інстанції встановив, що обвинувачений неодноразово в присутності командування ВЧ НОМЕР_1 не виконував обов`язки військової служби, що вказує на існування ризику, що ОСОБА_6 вчинить аналогічне кримінальне правопорушення або інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні) і це є ризиком, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, про те, обставина відмови ОСОБА_6 від виконання обов`язків військової служби у присутності командування ВЧ НОМЕР_1 є обставиною, що підлягає доказуванню у даній кримінальній справі.

Звертає увагу на те, що судом при вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу було проігноровано стан здоров`я обвинуваченого, оскільки стороною захисту постійно наголошувалось на незадовільному психічному стані ОСОБА_6 , який пов`язаний з отриманням бойової психічної травми на фронті у червні 2022 року та триванням руйнівного посттравматичного синдрому такої психічної травми, що останній потребує негайного психіатричного лікування та психологічної реабілітації, яка в умовах слідчого ізолятора наданою бути не може та не надається жодним чином вже майже два роки.

Зауважує, що у обвинуваченого достовірно було діагностовано ряд соматичних та психічних хвороб.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що клопотання про продовження запобіжного заходу є аналогічним тим, що подавались на досудовому розслідуванні, але тоді існували одні ризики, а зараз інші. Зазначив, що відносно обвинуваченого вже виносився вирок, який був скасований із призначенням нового розгляду провадження, а отже всі докази наявні в матеріалах справи, свідки вже допитані, вони вже були приведені до присяги та вже не зможуть змінити показання, які були надані ними під присягою. Крім того вказав, що ОСОБА_6 , будучі на волі, не зможе переховуватися в зоні бойових дій через наявність блокпостів. Зазначив, що свідків неможливо знайти, оскільки вони проходять військову службу та постійно на ротації. Зауважив, що обвинувачений має психічне захворювання.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу та вказав, що до вчинення ним злочину привели незаконні дії командування, які перевищують свої повноваження.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів проти встановлення порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім іншого, на переконання сторони захисту щодо наявності блокпостів, які унеможливлюють переховування обвинуваченого, слід зазначити, що наразі на території України діє воєнний стан та у зв`язку із тимчасовою окупацією російською федерацією територій України, з метою відсічі російської збройної агресії в певних її регіонах простягається лінія зіткнення - умовна лінія на поверхні землі між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, на прилеглих територіях до якої ведуться бойові дії. Наявність таких контрольних пунктів в`їзду - виїзду не виключає обмеження чи унеможливлення контролю в моменти активних бойових дій на певних ділянках лінії зіткнення, що може бути використано обвинуваченим ОСОБА_6 для його переховування, враховуючи той факт, що він є військовослужбовцем та може знаходитися на території, на якій ведуть активні бойові дії.

Щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то на думку колегії суддів вони також є актуальними та продовжують існувати, з огляду на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 перебуває на стадії судового розгляду та як випливає із оскаржуваної ухвали, свідки ще не допитувались, у зв`язку із чим обвинувачений може на них незаконно впливати з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Крім того, на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину в період дії воєнного стану та як випливає із матеріалів клопотання неодноразово відмовлявся від виконання обов`язків як військовослужбовця, що в сукупності може свідчити про те, що він має схильність до вчинення інших аналогічних злочинів проти встановленого порядку несення військової служби.

Відтак, матеріали провадження не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці обвинуваченого ризики зменшилися, або, що запобігти їм в змозі інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Отже, всі доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати необґрунтованими, з огляду на вищевказане.

З урахуванням викладеного, колегії суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

Разом з цим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності документально підтверджених даних, які б свідчили про такий стан здоров`я ОСОБА_6 , що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на посилання захисника про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , який утримується в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 лютого 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 29 квітня 2024 року включно, з можливістю внесення застави в розмірі, визначеному ухвалою від 19 липня 2022 року, залишити без змін.

Зобов`язати уповноважених осіб ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» провести медичне обстеження та надати медичну допомогу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в необхідному обсязі в разі такої потреби.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4