Справа № 488/4778/23
Номер провадження № 1-кп/488/164/24

У Х В А Л А

09.05.2024 року

Корабельний районний суд міста Миколаєва в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілих ОСОБА_8 ,

представника потерпілих - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 6 ст.152, ч.3 ст.153, ч.2 ст.156, ч.1 ст.301-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Назване клопотання прокурора мотивоване існуванням ризиків, які дають підстави вважати, що у випадку необрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, обвинувачений може переховуватись від органів досудового розслідування та суду (пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України), незаконно впливати на потерпілу і свідків у кримінальному провадженні (пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України) та продовжити злочинну діяльність (пункт 5 частини 1 статті 177 КПК України).

Обвинувачений ОСОБА_6 просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, пославшись на те, що не безпідставно перебуває під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 , позицію якого обвинувачений підтримав, вважав за необхідне у клопотанні прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та обрати обвинуваченому цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що ризики, заявлені прокурором зі спливом часу зменшилися.

Законний представник потерпілих ОСОБА_8 та їх представник адвокат ОСОБА_9 суду показали, що ризик щодо впливу на потерпілих обвинуваченим не зменшився.

Проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані докази, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів. Санкція статті 152 частини 6 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, ч.3 ст. 153 КК України - позбавлення волі на строк від п`яти до семи років, ч.2 ст. 156 КК - на строк від п`яти до восьми років, ч.1 ст.301-1 КК - на строк від двох до шести років.

Така міра покарання не передбачає можливості застосування положень статті 75 КК України, відтак ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує йому у разі визнання його вини може переховуватись від суду, в тому числі на території, які наразі є непідконтрольними Україні та виїзд до якої не потребує наявності закордонного паспорту. На переконання суду, суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаного ризику та не може проігнорована.

Поміж іншого, репутація обвинуваченого, який не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштований, не має стабільного легального джерела прибутку та стійких соціальних зв`язків, або інших чинників, які б утримували його від втечі, дає підстави суду дійти висновку про доведеність ризику можливого переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, у разі доведення вини.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_6 вчиняв кримінальні правопорушення відносно своїх рідних малолітніх племінників неодноразово та систематично, а також в ході своєї злочинної діяльності з використанням «мережі «Інтернет» одержував доступ до дитячої порнографії та самостійно створював графічні файли з інформацією щодо дитячої порнографії, яку зберігав за місцем свого мешкання без мети збуту, що вказує на схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень сексуального характеру щодо неповнолітніх.

Враховуючи, що обвинуваченому відомо місце проживання потерпілих, їх місце навчання, наявні засоби зв`язку з останніми як родичами, аналогічне стосується і свідків у вказаному кримінальному провадженні, а також законного представника потерпілих, суд також знаходить слушними доводи прокурора про наявність ризику здійснення ОСОБА_6 тиску на потерпілих, які є малолітніми, та можуть легко піддаватись впливу, з метою вжиття заходів до підмови потерпілих чи свідків, здійснити тиск на них шляхом погроз та інших заходів впливу, на зміну їх показів та створення штучного алібі для уникнення можливого покарання, у разі доведення його вини.

Таким чином, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, своєї актуальності не втратили та продовжують існувати.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик переховування цієї особи від правосуддя та вчинення інших кримінальних правопорушень.

При цьому зазначено, що вчинення інших кримінальних правопорушень та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Крім того, як стверджує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на підвищену суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, з метою забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, а також за відсутності вагомих підстав для скасування або зміни запобіжного заходу на більш м`який, та відсутності обставин, що свідчать про неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, суд не приймає до уваги доводи обвинуваченого та його захисника щодо необхідності зміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, вважаючи їх такими, що не спростовують встановлених судом вищезазначених ризиків.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178, 183, 331, КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 08.07.2024 року включно.

У клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт - відмовити за необгрунтованістю.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року, ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2