Справа № 308/3911/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 від 28.02.2024 року, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Гвардійське Хмельницького району Хмельницької області, мешканця АДРЕСА_1 , інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника групи операторів комплексів сигналізаційних засобів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, у військовому званні «головний сержант», раніше не судимого, неодруженого, з базовою вищою освітою,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов обвинувальний акт з додатками разом з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 28.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст.368 КК України.

Судом встановлено, що за змістом обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст.368 КК України, а саме в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприянні його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене службовою особою з використанням службового становища, вчинене з корисливих мотивів; в проханні службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує, обіцяє неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується в тому, що на початку грудня 2023 року, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , якому в умовах правового режиму воєнного стану заборонений виїзд за межі України, вирішив незаконно перетнути державний кордон України з метою потрапляння до країн Європейського Союзу. З даного приводу ОСОБА_7 звернувся до свого знайомого ОСОБА_8 щодо сприяння останнім у протиправному переправленні його ( ОСОБА_7 ) через державний кордон України.

Поряд з цим, у ході спілкування, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_7 , що за його незаконне переправлення через державний кордон України, останній повинен надати йому ( ОСОБА_8 ) грошову винагороду у розмірі 4000 (чотири тисячі) доларів США та за вказані кошти ОСОБА_8 організує незаконне переправлення ОСОБА_7 , із залученням інших осіб.

Надалі, 21.12.2023 в другій половині дня, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_2 , у АДРЕСА_2 , отримав у вигляді завдатку від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21.12.2023 становить 75 103,20 гривень) для подальшої організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

У подальшому, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, виконуючи взяті на себе зобов`язання щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, 25.12.2023, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зв`язався по телефону із військовослужбовцем НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_4 з метою подальшого узгодження та порядку здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України.

Потім, 26.12.2023 близько 21.00 год., ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, за попередньою домовленістю зустрівся поблизу магазину автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходиться у АДРЕСА_3 , із ОСОБА_8 для подальшого узгодження здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та узгодження суми коштів, які мають бути передані ОСОБА_4 за надані незаконні послуги останнім. Так, у ході спілкування ОСОБА_8 із ОСОБА_4 , останній попросив, що за ці послуги щодо протиправного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України йому ( ОСОБА_4 ) необхідно надати грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 26.12.2023 становить 112 567,50 гривень), на що ОСОБА_8 погодився. Крім цього, між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 було досягнуто домовленості, що грошові кошти у розмірі 3000 (три тисячі) доларів США ОСОБА_8 надасть ОСОБА_4 у готівковій формі після успішного перетину державного кордону України ОСОБА_7 .

Враховуючи те, що узгоджена загальна сума коштів за незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України становила 4000 доларів США, відповідно суму коштів у розмірі 1000 доларів США ОСОБА_8 мав залишити собі, згідно з їхнім із ОСОБА_4 спільним злочинним планом.

Отже, ОСОБА_4 діяв спільно із ОСОБА_8 , між якими був здійснений розподіл відповідних обов`язків, а саме: ОСОБА_8 повинен був забезпечити прибуття ОСОБА_7 до вказаного ним ( ОСОБА_4 ) місця та у зазначений час, та у подальшому ОСОБА_8 , після здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, мав передати ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 3000 доларів США. У свою чергу ОСОБА_4 , згідно з їхнім спільним із ОСОБА_8 злочинним планом, з використанням службового становища повинен був здійснити незаконне переправлення (переведення) ОСОБА_7 через державний кордон України у зоні діяльності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону ДПС України.

У подальшому, 28.12.2023, ОСОБА_4 діючи спільно із ОСОБА_8 , з метою доведення їхнього спільного злочинного наміру до кінця та з метою незаконного спільного збагачення, знаходячись у м. Ужгород, за допомогою телефону надав вказівку ОСОБА_8 забезпечити прибуття ОСОБА_7 до магазину автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що знаходиться у АДРЕСА_3 , та, у свою чергу, ОСОБА_8 вказав ОСОБА_7 бути готовим до виїзду 28.12.2023 у 19.00 год. по місцю свого проживання.

Надалі, ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України та виконання їхнього спільного із ОСОБА_4 злочинного плану, 28.12.2023 близько 19.30 год. прибув на автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_2 , до помешкання ОСОБА_7 , що знаходиться у АДРЕСА_2 , й останній присів до вказаного автомобіля.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 19.30 год., ОСОБА_8 , знаходячись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI ELANTRA», номерний знак НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 2000 (дві тисячі) доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 28.12.2023 становить 75 103,20 гривень), як останню частину коштів за незаконне переправлення останнього через державний кордон України.

Потім, 28.12.2023 близько 19.40 год. ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_4 , привіз на вищевказаному автомобілі ОСОБА_7 до території, що знаходиться поблизу магазину автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_7 пересісти до іншого автомобіля під керуванням ОСОБА_4 для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України до Словаччини, що останній і зробив.

Поряд з цим, 28.12.2023 близько 20.00 год., ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , знаходячись поблизу магазину автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по АДРЕСА_3 у салоні автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , з метою реалізації спільного із ОСОБА_8 злочинного плану та задля здійснення незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, надав останньому поради та вказівки яким чином діяти ОСОБА_7 під час його протиправного переправлення через державний кордон України.

Після чого, 28.12.2023 близько 20.10 год. ОСОБА_4 , за допомогою свого автомобіля марки «Audi A4», номерний знак НОМЕР_3 , привіз ОСОБА_7 до лісового масиву в с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , для подальшого незаконного переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України, де надав вказівку ОСОБА_7 слідувати за ним у бік державного кордону із Словаччиною.

У подальшому, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 підійшли до 285 прикордонного знаку, що у АДРЕСА_4 , який знаходиться у прикордонній зоні діяльності ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 , де ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , з використанням свого службового становища, розпочав здійснювати незаконне переправлення ОСОБА_7 через державний кордон України у бік Словаччини шляхом переведення останнього через лінію кордону, однак протиправні дії ОСОБА_4 були зупинені прикордонним нарядом ВІПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_4 , спільно із ОСОБА_7 , було затримано.

З угоди про визнання винуватості вбачається наступне.

Угода про визнання винуватості (далі - Угода) укладена 28 лютого 2024 року у місті Ужгород під час досудового розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 0000050 від 28.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст.368 КК України.

Сторонами цієї угоди є: прокурор Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинувачений у цьому провадженні ОСОБА_4 . Угода про визнання винуватості укладена між сторонами за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

Угода містить формулювання обвинувачення, правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; істотні для цього кримінального провадження обставини; беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення; обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою; розмір заподіяної шкоди та порядок її відшкодування, вирішення питання судових витрат та речових доказів; узгоджене сторонами покарання за вчинене кримінальне правопорушення з урахуванням загальних засад призначення покарання; наслідки укладання та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода про визнання винуватості скріплена підписами сторін (прокурора, обвинуваченого, захисника).

Пунктом 7 Угоди визначено міру покарання узгоджену сторонами:

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, призначити покарання у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки;

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України застосувати положення ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинення вказаного кримінального правопорушення, й призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 3 ст. 72, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки, з конфіскацією майна, та штраф у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень).

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, та із врахуванням вимог ст. 77 КК України не застосовувати до останнього додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до відповідного уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У судовому засіданні прокурор також зазначив, що при укладенні угоди були дотримані всі вимоги і правила КПК та КК України, а тому просив затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Захисник у судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримав, просив суд її затвердити, оскільки при складанні даної угоди були дотриманні вимоги, передбаченні КПК України, та права його підзахисного.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення беззастережно визнав та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду і призначити узгоджену в ній міру покарання, а також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди.

Заслухавши думку прокурора, захисника, обвинуваченого, розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 2 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Відповідно до ч. 5 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

В силу положення ст.12КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 332 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 368 КК України - до категорії нетяжких злочинів.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди прокурор та обвинувачений, визначена в межах санкцій ч.3 ст. 332 та ч.1 ст. 368 КК України, угода не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб внаслідок укладення такої угоди судом не встановлено.

Окрім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє зміст і наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473, ст. 394, ст.424 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, положення ч.4 ст.474 КПК України, зокрема, те, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, а також наслідки невиконання угоди, передбачені ч.1 ст.476 КПК України. Укладення угоди є цілком добровільним, тобто, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується з призначенням судом узгодженого угодою виду та міри покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З врахуванням вищевказаного, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода, укладена 28 лютого 2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений визнав вину добровільно, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

Таким чином, за вказаних обставин суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях і кваліфікує дії останнього за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України - організація незаконного переправлення особи через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене службовою особою з використанням службового становища, вчинене з корисливих мотивів; прохання службовою особою надати неправомірну вигоду для себе за вчинення нею в інтересах того, хто пропонує, обіцяє неправомірну вигоду та в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення із використанням уов воєнного стану.

До обставин, які пом`якшують покарання суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злоину.

Згідно зі ст.65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості та визначене в межах санкції ч. 1 ст. 368 КК України у вигляді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки; а також ч. 3 ст. 332 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинення вказаного кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 3 ст. 72, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки, з конфіскацією майна, та штраф у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень).

Разом із цим, суд з врахуванням фактичних обставин справи, з огляду на поведінку підозрюваного ОСОБА_4 як до, так і після вчинення злочинних дій, з урахуванням особи підозрюваного, а саме: раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, до кримінальної або адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проходження служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, на утриманні останнього перебувають 2 (двоє) неповнолітніх дітей 2017 р.н. та 2008 р.н., вважає за можливе його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, обравши йому покарання не пов`язане з позбавленням волі згідно ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, та із врахуванням вимог ст. 77 КК України не застосовувати до останнього додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Арешт накладений в межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2024 року підлягає скасуванню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання щодо речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 376, 395, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 лютого 2024 року між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000050 від 28.02.2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання:

за ч. 1 ст. 368КК України у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень), з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки;

за ч. 3 ст. 332КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за вчинення вказаного кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки та з конфіскацією майна.

На підставі ч. 3 ст. 72, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій на строк 3 (три) роки, з конфіскацією майна, та штраф у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000,00 грн. (шістдесят вісім тисяч гривень).

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням строком на 3 (три) роки, та із врахуванням вимог ст. 77 КК України не застосовувати до останнього додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до відповідного уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Нагляд за ОСОБА_4 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Скасувати арешт накладений на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.01.2024 року на майно у вигляді заборони його розпорядження, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- автомобіль марки «Audi A4», VIN: НОМЕР_4 , який належить підозрюваному ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- мобільний телефон марки «Redmi 9» версії «MIUI Global» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , який у поліетиленовому чохлі із сім картою НОМЕР_7 .

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Redmi 9» версії «MIUI Global» IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 , який у поліетиленовому чохлі із сім картою НОМЕР_7 повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1