ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Якимівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України; -

ВСТАНОВИВ:

14.09.2023 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час лайки, перебуваючи в приміщенні кафе-бару «Рандеву», який розташований за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, використовуючи предмет ззовні схожий на ніж, що має колюче-ріжучі властивості, який останній тримав при собі, утримуючи у правій руці, наніс один удар вказаним предметом схожим на ніж ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в область тулуба, а саме грудної клітини справа, чим згідно з висновком експерта №2002п від 28.10.2023 року, спричинив останньому тілесне ушкодження у вигляді: проникаючого поранення грудної клітки справа з ушкодженням верхньої частки легені і розвитком правобічного гемопневмотораксу. Проникаюче поранення плевральної порожнини кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя (згідно п.2.1.3 й/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6). Після цього, ОСОБА_4 , позбавився знаряддя злочину та був затриманий працівниками поліції на місці скоєння кримінального правопорушення.

У кримінальному провадженні відсутні потерпілі, оскільки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відмовився від набуття статусу потерпілого. Кримінальним правопорушенням ОСОБА_6 майнову шкоду не завдано. Цивільний позов не заявлено.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення спочатку визнав частково, в подальшому визнав вину у скоєному повністю, пояснивши наступне. 14.09.2023 він перебував в приміщенні кафе-бару «Рандеву», де випивав алкогольний напій. В кафе зайшла компанія, серед якої був потерпілий та ще три чоловіки, які почала ображати офіціанта. Потім переключились на нього, потерпілий спровокував бійку та вдарив його першим кулаком в шию. Після чого він брелком у формі леза, який був у нього на ключах вдарив потерпілого у область грудної клітини. Потерпілий продовжував агресивно себе поводити, взяв брусчатку та кинув в нього. Після того, як він побачив у потерпілого кров, він приклав салфетку до рани та намагався зупинити кров у потерпілого. Після чого, він викликав одразу швидку та продовжував надавати потерпілому допомогу. В подальшому, обвинувачений поїхав з ним до лікарні, проте не зміг залишитися з ним, оскільки працівники поліції забрали його у відділ поліції. Потерпілий ОСОБА_6 після даних подій вибачався перед обвинуваченим.

Винуватість обвинуваченого в скоєнні інкримінованого йому діяння підтверджується наступними дослідженими у судовому засіданні доказами.

Відповідно до витягу з ЄРДР 14.09.2023 року внесені відомості про злочин за ч. 1 ст. 121 КК України, у скоєнні якого обвинувачувався ОСОБА_4 (т. 1 а.с. 1).

Відповідно до висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 15.09.2023 року ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 190).

Згідно з протоколом огляду місця події від 14.09.2023 року із фототаблицею до нього, слідчим проведено огляд приміщення кафе-бару «Рандеву», що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого слідів боротьби та РБК не виявлено. Також в ході огляду місця події було виявлено та вилучено ганчірку сірого кольору для миття підлоги (т. 1 а.с. 43-55).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2023 року накладено арешт на ганчірку, сірого кольору для миття підлоги, яку було вилучено 14.09.2023 під час проведення огляду місця події у приміщенні кафе-бару «Рандеву», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 62).

14.09.2023 року в ході огляду кімнати для зберігання речей госпіталізованих пацієнтів КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, за адресою: АДРЕСА_4 , вилучено особисті речі потерпілого ОСОБА_6 , предмети вилучені в ході огляду місця події визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0001456 від 15.09.2023 (т. 1 а.с. 63-64).

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2023 року накладено арешт на полімерні капці, шорти із тканини чорного кольору, які належать ОСОБА_6 та були вилучені 14.09.2023 під час проведення огляду кімнати для зберігання речей госпіталізованих пацієнтів КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80 (т. 1 а.с. 65).

Відповідно до висновку експерта № 2002п від 13.11.2023 року, за медичними даними, при надходженні ОСОБА_6 до стаціонару, виявлена рана передньої поверхні грудної клітки справа, а також діагностоване: проникаюче поранення грудної клітки справа з ушкодженням верхньої частки легені і розвитком правобічного гемопневмотораксу. Поранення грудної клітки, виходячи з морфологічних особливостей, утворилось в наслідок дії плаского предмету, який мав колюче- ріжучі властивості, в термін що не суперечить зазначеному в постанові та медичній документації. Проникаюче поранення плевральної порожнини кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя (згідно п.2.1.3 й/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року №6) (т. 1 а.с. 71-73).

Відповідно до протоколу огляду аудіозапису від 17.10.2023 року старший слідчий СВ ВП №1 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 провів огляд предмету, а саме: диску для лазерних систем зчитування формату «CD-R», на якому міститься аудіофайл під назвою: НОМЕР_1 , який було отримано в порядку ст. 93 КПК України від адміністрації КНП Територіальне медичне об`єднання «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» ЗО, який долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу. Оглядом встановлено, що аудіозапис триває 1 хвилину 12 секунд. При прослуховуванні якого встановлено, що відбувається розмова між ОСОБА_4 та оператором служби «103» (т. 1 а.с. 74-76).

Згідно з протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.09.2023, ОСОБА_4 було затримано 14.09.2023 о 19 год. 10 хв. у службовому приміщенні ВП № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Возз`єднання України, буд. 32, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України (т. 1 а.с. 79-83).

Згідно з протоколом огляду предмету від 29.09.2023, із фототаблицею до нього, слідчим проведено огляд мобільного телефону «TECNO POP 2F», у корпусі чорного кольору, який перебуває у робочому стані та встановлено imeil 1: НОМЕР_2 , imeil: 2: НОМЕР_3 , а також сім карти оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_4 (т. 1 а.с. 86-94).

Відповідно до розписки від 19.09.2023, ОСОБА_4 отримав від співробітників поліції мобільний телефон «TECNO POP 2F», imeil 1: НОМЕР_2 , imeil: 2: НОМЕР_3 , а також сім карту оператора мобільного зв`язку «Vodafone» № НОМЕР_4 (т.1 а.с. 95).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023 року, свідок ОСОБА_8 впізнала ОСОБА_4 як чоловіка, який 14.09.2023 року в кафе-барі «Рандеву», влаштував бійку з потерпілим (т. 1 а.с. 104-111).

Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023 року, свідок ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 за зовнішніми ознаками як чоловіка, який 14.09.2023 року напав на його кума, тобто ОСОБА_6 (а.с. 112-119).

Згідно з протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023 року, відповідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 як чоловіка, який 14.09.2023 в кафе по АДРЕСА_5 влаштував бійку (т. 1 а.с.120-127).

Відповідно до протоколу огляду відеозапису від 18.09.2023 року (який був відтворений у судовому засіданні) та визнаний речовим доказом, старший слідчий СВ ВП №1 ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 провів огляд предмету, а саме: диску для лазерних систем зчитування формату «CD-R», на якому міститься відеофайл під назвою: НОМЕР_5 , який було отримано в порядку ст. 93 КПК України від адміністрації кафе «Рандеву» та долучено до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу. Оглядом встановлено, що відеозапис триває 2 хвилини 03 секунди. На відеозаписі зображене приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яке знаходиться за адресою АДРЕСА_5 . Поле зору камери охоплює барну стійку, вхід вхідні двері до службового приміщення та вихід з приміщення кафе. На відео також зображені четверо чоловіків до яких через декілька секунд підходить ще один чоловік. Через декілька секунд до даних чоловіків підходить жінка. На відео видно, що серед чоловіків, а саме між двома особами відбувається словесний конфлікт, який переростає в бійку. Інші учасники, а саме три чоловіки та одна жінка намагаються завадити бійці та заспокоїти чоловіків, які конфліктують. В якийсь момент чоловіки один з чоловіків, який був одягнений в синю футболку дістав правою рукою із кишені сумки, яка висіла у даного чоловіка на шиї, предмет схожий на ніж чорного кольору. Далі вказаний вище чоловік тримаючи даний предмет схожий на ніж в правій руці наніс ним один удар в область правої частини грудей чоловіка з яким він конфліктував. Вказаний чоловік був одягнений в чорні шорти, темно сіру футболку. Далі чоловік в сірій футболці відходить та декілька підіймає футболку та дивиться на місце куди його декілька секунд тому вдарили ножем. На цьому конфлікт не завершується, вказані чоловіки продовжують на відео конфліктувати, в якийсь момент чоловік якого вдарили ножем схопив стілець та намагався ним вдарити чоловіка, який раніше вдарив його ножем. Через деякий час вказані чоловіки щось між собою обговорюють та направляються в бік виходу з кафе. Під час досудового розслідування всі учасники конфлікту були встановлені, чоловік який бив ножем встановлений як ОСОБА_4 ; чоловік якого вдарили ножем, як ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 128-133).

Згідно з висновком експерта № 1784п від 13.11.2023 року, при огляді, у гр. ОСОБА_4 виявлено лінійне садно у ділянці правого надпліччя, що само по собі кваліфікується як легке тілесне ушкодження (згідно п.2.3.2.б/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 року №6) (т. 1 а.с. 137-138).

Висновком експерта № 1785/к від 13.11.2023 року встановлено, що при огляді у гр. ОСОБА_4 виявлено лінійне садно у ділянці правого передпліччя. Тілесне ушкодження утворилося за механізмом тупої травми, тобто від не менш ніж однократної дії тупим предметом в травмовану ділянку. Зазначити яким саме предметом спричинено тілесне ушкодження за наданими даними, не можливо. (т. 1 а.с. 140-142)

Під час слідчого експерименту 13.11.2023 року, з долученою стенограмою, свідок ОСОБА_11 продемонстрував механізм того, як 14.09.2023 приблизно о 15-30 год., перебуваючи в приміщенні кофе «Рандеву» за адресою: АДРЕСА_5 , ОСОБА_4 наявним в нього в правій руці предметом схожим на ніж, наніс один удар в область грудної клітини ОСОБА_6 , від чого останній отримав тілесні ушкодження (т. 1 а.с. 153 -167).

Згідно з висновком експерта № 2206к від 01.12.2023 року, локалізація та характер ушкодження грудної клітини ОСОБА_6 за даними медичної документації, не суперечить локалізації та обставинам випадку, про які повідомив свідок ОСОБА_11 , під час проведення його допиту в якості свідка від 14.09.2023 року, та під час слідчого експерименту за його участі від 13.11.2023 року (т. 1 а.с. 171-177).

Під час дослідження доказів судом також за клопотанням сторони обвинувачення допитано свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що працює лікарем швидкої допомоги. Коли приїхав на виклик, зайшовши до кафе, побачив чоловіка, який знаходився в положенні лежачи, без футболки та у свідомості. Він притискав рану та на грудях у нього знаходився бинт. ОСОБА_12 пояснив, що його вдарили ножем в груди та втекли.

Враховуючи пояснення обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом свідка, дослідженням доказів, які вже були дослідженні і долучені судом та даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Досліджені в судовому засіданні докази логічні, послідовні, не містять протиріч, переконливі як кожен окремо, так і їх сукупність у взаємозв`язку.

Жоден із них не спростований, містить інформацію щодо предмету доказування, схожих неоспорюваних чітких і узгоджених між собою презумпцій факту.

При їх оцінці суд дійшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні у справі «Коробов проти України».

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає його щире каяття.

Обставинами, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого, суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними. Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має середню освіту, на даний час працює не офіційно, не одружений. Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Крім того, з досліджених у судовому засіданні документів суд встановив наступне.

Відповідно досудової доповіді від 08.04.2024 року складеної представником персоналу органу пробації ОСОБА_13 надано висновок про можливість виправлення обвинуваченого без обмеження або позбавлення волі на певний строк (т. 1 а.с. 222-225).

Зокрема, згідно проведеної оцінки вчинення повторного кримінального правопорушення встановлено середній рівень ймовірності вчинення повторного кримінального правопорушення та визначено високий рівень ризику небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Беручи інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, орган пробації вважає, незважаючи на те, що за результатами «Оцінки ризику вчинення повторного правопорушення» та «Матриці визначення рівня ймовірності небезпеки для суспільства» (у том числі для окремих осіб) визначено «Високий» рівень небезпеки для суспільства (у том числі для окремих осіб), що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, які необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на правопорушника обов`язки відповідно до ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Призначене покарання не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому, призначене покарання не повинно мати на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті) видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Отже, враховуючи ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 негативних характеристик не має, працює неофіційно, є в наявності обставини, які пом`якшують кримінальну відповідальність суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції статті за якою його звинувачено, у виді позбавлення волі, однак не на максимальний строк, оскільки суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, а також досудову доповідь представника персоналу органу пробації, дозволяє зробити висновок, що обвинувачений наразі загрози для суспільства не становить, є суспільно корисним, можливо прогнозувати, що в майбутньому його поведінка не буде спрямована на порушення існуючих у суспільстві норм та правил.

Всі ці відомості суттєво знижують ступінь суспільної небезпеки скоєного та дають підстави при призначенні покарання обвинуваченому для застосування ст. ст. 75,76 КК України, оскільки забезпечити виправлення обвинуваченого можливо без реального відбування ним покарання, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченими умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства.

При цьому, суд звертає увагу, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Що ж до позиції суду про застосування у відношенні обвинуваченого при призначенні покарання положення ст. 75 КК України, то суд зазначає наступне.

Згідно положень ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, суд, враховує його поведінку як під час проведення досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконав суд у своєму щирому розкаянні, причому, - щире каяття, як одна із обставин, яка пом`якшує кримінальну відповідальність, - була врахована при призначенні виду та міри покарання обвинуваченому.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася (п. 3 ПП ВСУ від 23.12.2005 № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»).

Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого (постанова ККС ВС від 22.03.2018 у справі № 759/7784/15-к).

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченого під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, усвідомив в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засудженого обов`язки, які передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України (заходи процесуально - обмежувального характеру), - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого та його характеризуючих даних, які були досліджені судом, буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

З урахуванням положень ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання обвинуваченого слід зарахувати строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 14.09.2023 року (час фактичного затримання) по 28.09.2023 року (звільнений з під варти на підставі внесення застави) включно.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2023 ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб до 12.11.2023, без можливості внесення застави.

Відповідно до ухвали Запорізького апеляційного суду від 26.09.2023 року апеляційну скаргу задоволено частково. Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в частині не визначення грошової застави змінено. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 77670 гривень.

28.09.2023 ОСОБА_4 звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, за повідомленням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Статтею 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 статті 182 КПК України визначено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу (ч. 11 ст. 182 КПК України).

Судом встановлено, що з моменту звільнення з-під варти та на день ухвалення вироку, тобто, в період дії запобіжного заходу у вигляді застави, обвинувачений ОСОБА_4 виконав покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст. 182 КПК України, а тому застава підлягає поверненню заставодавцю ОСОБА_14 після набрання цим вироком законної сили.

Долю речових доказів, скасування арештів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. ст. 100, 174 КПК України.

Цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 369-380 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбутого покарання строк попереднього ув`язнення з 14.09.2023 року по 28.09.2023 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Розмір застави, визначений ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29.09.2023 (справа № 335/8862/23 провадження №11-сс/807/603/23) у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 77 670 (сімдесят сім тисяч шістсот сімдесят) гривень 00 копійок, яку сплачено заставодавцем 27.09.2023, яка зарахована на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Запорізькій області (рахунок отримувача: UA00001205) повернути заставодавцю ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відповідно до ст. 182 КПК України, після набрання вироком суду законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.09.2023 року, на ганчірку сірого кольору для миття підлоги, яку було вилучено 14.09.2023 під час проведення огляду місця події у приміщенні кафе-бару «Рандеву», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20.09.2023 року на полімерні капці, шорти із тканини чорного кольору, які належать ОСОБА_6 та були вилучені 14.09.2023 під час проведення огляду кімнати для зберігання речей госпіталізованих пацієнтів КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 80.

Речові докази: по кримінальному провадженню № 0001456: ганчірку сірого кольору для миття підлоги картонна коробка, полімерні капці, шорти із тканини чорного кольору, які належать ОСОБА_6 , знищити; спортивна кофта синього кольору спортивні штани чорного кольору, капці чорного кольору, тактична сумка кольору «піксель», зразок крові на марлі підозрюваного ОСОБА_4 , знищити; мобільний телефон «TECNO POP 2F», сім карта оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 , передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , - залишити ОСОБА_4 ; диск для лазерних систем зчитування «CD-R» з аудіофайлом під назвою документ НОМЕР_7 , - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1