У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

та обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференц зв`язку кримінальне провадження, яке внесене 14.07.2017 до ЄРДР за №0008139, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, -

встановив:

в провадженні Солом`янського районного суду м. Києва знаходиться вказане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшло клопотання, яке зареєстроване у канцелярії суду 31.01.2024 за №6988, про закриття кримінального провадження відносно нього та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Також через канцелярію суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_4 про відмову від позовних вимог щодо стягнення (компенсації) шкоди, завданої внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_5 підтримали клопотання.

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав свою заяву про відмову від позовних вимог до ОСОБА_6 та не заперечив щодо закриття відносно останнього кримінального провадження.

Прокурор, з урахуванням позицій сторін, не заперечив проти задоволення клопотання про закриття відносно ОСОБА_6 кримінального провадження на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, приходить до наступних висновків.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ч. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності якщо з дня вчинення нею злочину невеликої тяжкості і до дня набрання виром законної сили минуло три роки.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284, ч.3 ст.285, ч.4 ст.286, ч. 3 ст.288 КПК України якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа).

У постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду зауважила, що особа звільняється судом від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності незалежно від наявності чи відсутності факту примирення з потерпілим, відшкодування шкоди, щирого каяття тощо, тобто, по суті, від особи взагалі не вимагається визнання своєї винуватості шляхом здійснення будь-яких активних дій.

Крім того, згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження відносно неї на цій підставі не є тотожною визнанню особою своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності вини (ст.62 Конституції України, ст.17 КПК України).

Враховуючи, що на даний час сплинув строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, передбачений зазначеною вище нормою закону, ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 186 КК України, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю.

Окрім цього, відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» роз`яснено, що в разі закриття кримінальної справи цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілих можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Тому суд вважає, що права потерпілого ОСОБА_4 не порушуються у зв`язку із звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, і він не позбавлений права в подальшому звернутися із позовом до обвинуваченого в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п.2 ч.1 ст.49 КК України, ст.284 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 186 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього, яке внесене до ЄРДР 14.07.2017 за №0008139 - закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1