Справа № 203/2801/24
Провадження № 1-кс/0203/1820/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000265 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 3692 КК України, у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою юридичною освітою, який одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває на посаді старшого оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області зі спеціальним званням капітана поліції, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2024 року до слідчого судді доставлений ОСОБА_4 , затриманий в порядку п. 1 ч.1 ст. 208 КПК України 31 травня 2024 року о 10 год. 56 хв., для розгляду клопотання про застосування до нього у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, з яким звернувся 01 червня 2024 року прокурор у порядку ст. 192 цього Кодексу, додавши складений у присутності захисника протокол затримання.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст. 184 КПК України, враховуючи добровільну згоду підозрюваного 31 травня 2024 року отримати копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Дане клопотання за формою та змістом відповідає вимогам ст.ст. 176, 184 КПК України та обґрунтоване наявністю достатніх підстав вважати, що непов`язаний з триманням під вартою захід не здатен запобігти ризикам вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише застосування до підозрюваного тримання під вартою, на думку сторони обвинувачення, відповідатиме завданням охорони прав та інтересів суспільства. Зокрема, отримавши повідомлення про підозру у корупційному злочині та усвідомлюючи невідворотність призначення відносно нього покарання у вигляді реального позбавлення волі до 8 років, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, використати свої зв`язки по службі в органі поліції, перебуваючи на свободі може знищити, сховати чи спотворити речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та схиляти останніх до зміни показань на свою користь, що може перешкоджати встановленню істини по справі. Окрім цього, підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що наразі в Центрально-Міському районному суду м. Кривого Рогу перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та іншої особи за ч. 3 ст. 191 КК України, що не стало стимулюючим фактором для підозрюваного та останній вчинив новий злочин.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти клопотання прокурора тим, що підозра є явно не обґрунтованою, оскільки йому інкримінують прийняття пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, з чого слідує, що не ОСОБА_4 , вимагав в ОСОБА_8 грошові кошти, а саме ОСОБА_8 запропонував ці грошові кошти, проте повідомлення про підозру не містить такої кваліфікуючої ознаки ч.3 ст. 369-2 КК України як прийняття пропозиції, та й одержання хабаря, оскільки ОСОБА_4 особисто від ОСОБА_8 нічого не отримував, ОСОБА_8 раніше не знав та коштів у ОСОБА_4 під час обшуку не віднайдено, що свідчить про суперечливість пред`явленої підозри та її необґрунтованість, з огляду на відсутність належних та допустимих доказів причетності саме ОСОБА_4 до інкримінованого злочину. Крім того, ризики на які посилається прокурор за ч.1 ст. 177 КПК України належними та допустимим доказами не доведені і є припущеннями, а лише тяжкість покарання не може бути підставою для обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою, тоді як ОСОБА_4 є військовозобов`язаною особою та не має можливості будь-яким чином покинути територію України, має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки за місцем роботи та проживання, одружений, має на утриманні малолітню доньку, що свідчить про відсутність наміру переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, впливу на свідків, тому сторона захисту наполягала на відмові у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою. Крім того, захисник вказувала на безпідставність вимог прокурора про визначення розміру застави у більшому, ніж передбачено ст. 183 КПК України розмірі, тому у разі визначення судом застави клопотала про визначення розміру застави не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши думку прокурора, міркування підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання докази, а також оригінали матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 276 КПК України обґрунтовано підозрюється у прийнятті пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, що стороною обвинувачення кваліфіковано за ознаками тяжкого злочину у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за який санкція ч. 3 ст. 3692 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна.

31 травня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено відповідно до ст. ст. 277-278 КПК України про підозру в тому, що за версією з`ясованих стороною обвинувачення і викладених письмово у цьому повідомленні обставин він, будучи старшим оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, під час виконання службових обов`язків, в невстановлений органом досудового розслідування час дізнався, що в м. Кривий Ріг мешкає ОСОБА_8 , який раніше притягувався до кримінально відповідальності та останній мав спірні цивільно-правові відносини щодо поділу майна з дружиною, з якою перебував в процесі розірвання шлюбу, і не пізніше квітня 2024 року у ОСОБА_4 виник умисел на отримання неправомірної вигоди шляхом створення впевненості у ОСОБА_8 в тому, що останній може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення проти власності, а також повідомлення йому про можливість уникнення такої у разі надання неправомірної вигоди. В подальшому, 15 квітня 2024 року за місцем тимчасового мешкання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , проведено обшук, під час якого вилучені грошові кошти та особисті речі в ОСОБА_8 та власників помешкання. Після проведення обшуків ОСОБА_4 у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, діючи умисно з метою змусити надати йому неправомірну вигоду, діючи шляхом вимагання, повідомив ОСОБА_8 про те, що найближчим часом, у разі не передачі ОСОБА_4 незаконної вигоди, ОСОБА_8 буде повідомлено про підозру в ряді кримінальних правопорушень, на що ОСОБА_8 погодився, оскільки побоювався за своє майбутнє, розуміючи, що ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу, а також не бажаючи знов опинитися в місцях позбавлення волі. Так, 31 травня 2024 року приблизно о 10:30 год. ОСОБА_4 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , де, біля вказаного домоволодіння, діючи умисно та з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, оголосив ОСОБА_8 протиправну вимогу про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 9 000 доларів США, та одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів в розмірі 9 000 доларів США, за здійснення ОСОБА_4 впливу, з використанням своїх особистих стосунків, на службових осіб правоохоронного органу ВП № 3 Криворізького РУП ГУН в Дніпропетровській області, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000104 за ч.1 ст. 190 КК України, що стало підставою для затримання ОСОБА_4 згідно п.1 ч.1 ст. 208 КПК України одразу після отримання неправомірної вигоди, за обставинами чого діяння ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 3692 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як видно з клопотання та матеріалів кримінального провадження, сторона обвинувачення обґрунтовує підозру у прийнятті пропозиції та одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди фактичними даними письмової заяви ОСОБА_8 , зареєстрованої в УСБУ у Дніпропетровській області 22 травня 2024 року за вх. № О-У23 повідомленням УСБУ в Дніпропетровській області, протоколів допиту свідка ОСОБА_8 від 25 травня та 31 травня 2024 року, копіями матеріалів кримінального провадження № 00000702 від 15 травня 2024 року за ч.2 ст. 289 КК України та № 0000104 від 05 жовтня 2023 року за ч.1 ст. 190 КК України, що сукупно з протоколом огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр від 31 травня 2024 року, протоколом обшуку автомобіля від 31 травня 2024 року, проведеного за письмовою згодою власника ОСОБА_9 від 31 травня 2024 року, з віднайденням та фіксацією виявлених банкнот неправомірної вигоди, протоколом огляду мобільного терміналу (мобільного телефона) ОСОБА_8 з віднайденням зафіксованих дзвінків (вхідних/вихідних) з номеру телефона, належного ОСОБА_10 з 16 травня 2024 року, протоколом затримання ОСОБА_4 від 31 травня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України, викривають роль ОСОБА_4 у поставленому йому за вину злочині.

Тому прокурором наведені достатні докази для підтвердження фактів неправомірності вигоди, які за практикою тлумачення обґрунтованості підозри Європейським Судом з прав людини, mutatis mutandis, в рішенні від 28.10.94 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (скарга № 14310/88) не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що безсумнівно доводять винуватість у злочині до ступеня, необхідного для засудження обвинувальним вироком чи, принаймні, висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, що складає процесуальну мету вже наступних стадій кримінального провадження.

Відповідно, прокурором наведені вагомі докази викриття «на гарячому», внаслідок чого належить визнати доказаним існування "обґрунтованої підозри" для застосування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Поставлена під сумнів вагомість доказів викриття ОСОБА_4 на початковому етапі розслідування у поєднанні із спірною попередньою правовою кваліфікацією скоєного заохочує сторону захисту до обстоювання своєї правової позиції, щонайменше з іншими менш тяжкими наслідками кримінально-правового характеру, проте слідчий суддя, констатуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , не вправі до висунення обвинувачення наперед розв`язувати питання за ч. 3 ст. 190 КПК України, а обстоювана стороною захисту позиція невинуватості підозрюваного в інкримінованому злочині та непричетності до інкримінованих подій підлягає ретельній перевірці, після чого прокурор вправі буде змінити обсяг підозри або прийняти інше рішення, передбачене ст. 283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.ч. 6, 7 ст. 176 КПК України.

За практикою тлумачення ризику втечі в рішеннях Європейського Суду з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії» слідчий суддя приймає до уваги, що суворість міри покарання, яка загрожує на випадок можливого засудження в межах повідомленої підозри є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі, який сукупно з обставинами затримання особи «на гарячому», а також обставини оголошеного в країні воєнного стану, проведення воєнних дій на кордонах Дніпропетровщини, та часткової окупації військами російської федерації територій на сході та півдні України, збільшує ризик переховування з переходом лінії фронту, а сама по собі наявність у підозрюваного місця мешкання, дружини, дитини та роботи не виключає вказаного ризику і не переважає над обставинами суворості міри покарання, яка загрожує підозрюваному у вигляді реального позбавлення волі до 8 років з конфіскацією майна.

До того ж протоколи допиту викривача ОСОБА_8 , в своїй сукупності дають підстави вважати наявними соціальні зав`язки, які можуть бути використані, як для помсти викривачу, так і з метою незаконного впливу на учасників кримінального провадження, в тому числі на свідків та експертів у цьому провадженні. При цьому, обрані підозрюваним заходи перестороги від викриття вказують на обізнаність з формами та методами роботи органів досудового розслідування, доводячи ризик опанування підозрюваним з можливістю використання на свободі навичків протидії їх дієвості, що свідчить про наявність і доведеність ризиків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях свідків, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування наявні достатні підстави вважати існуючими ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Так само доведений ризик за п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки хоч наразі ОСОБА_4 судимостей не має, проте, не зважаючи на перебування на розгляді в Центрально-Міському районному суді м. Кривого Рогу обвинувального акту № 0000027 відносно нього за ч. 3 ст. 191 КК України, продовжив діяльність за результатами якої останньому повідомлено наразі про підозру за ч. 3 ст. 3692 КК України.

Таким чином, оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням тяжкості повідомленої підозри, яка допускає застосування тримання під вартою згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою запобігання наявним ризикам переховування, знищення, спотворення, схову доказів, впливу на інших учасників кримінального провадження, а також вчинення іншого кримінального правопорушення, слідчому судді належить постановити цю ухвалу про застосування тримання під вартою строком на 60 днів в межах строків досудового розслідування з моменту фактичного затримання, тобто з 10 год. 56 хв. 31 травня 2024 року до 10 год. 56 хв. 29 липня 2024 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, зокрема, у вигляді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, в умовах воєнного стану не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

При цьому суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що у відповідності до абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає з 01 січня 2024 року від 60 560 до 242 240 гривень.

Згідно абз. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Таким чином, зважаючи на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, зухвалість способу вчинення злочину, у якому підозрюється ОСОБА_4 , розмір неправомірної вигоди, дані про особу підозрюваного, його майновий стан і розмір доходів згідно поданої декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, є необхідним визначити розмір застави згідно абз.2 ч.5 ст. 182 КПК України, тобто такий, що перевищує 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та визначити її у розмірі 120 (сто двадяцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 363 360 грн., оскільки внесення застави саме у такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, зупинення його злочинної діяльності.

Керуючись ст.ст. 193-194, 196-197, 309-310, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні, розпочатому з часу внесення відомостей 23 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000265 з попередньою правовою кваліфікацією посягання за ч. 3 ст. 3692 КК України, у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, тобто до 10 год. 56 хв. 29 липня 2024 року, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

Визначити строк дії ухвали до 10 год. 56 хв. 29 липня 2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , може бути звільнений під заставу 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, тобто 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з часу підтвердження внесення цієї суми на рахунок № UA0017442, отримувач ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, код отримувача (ЄДРПОУ) 26239738, банк отримувача ДКСУ, м. Київ, код 820172, одночасно з покладенням на підозрюваного обов`язків згідно з ст. 194 КПК України на строк дії ухвали до 29 липня 2024 року:

- за першою вимогою прибувати на виклик слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися з м. Кривий Ріг Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідком ОСОБА_8 та іншими свідками у зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У разі внесення застави підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з моменту звільнення з-під варти вважати таким, до якого у вигляді запобіжного заходу застосована застава, про що уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення повідомити слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд.

Попередити ОСОБА_4 про звернення суми застави в дохід держави із зарахуванням її до спеціального фонду Державного бюджету України в разі невиконання підозрюваним покладених на нього за цією ухвалою обов`язків з вирішенням питання про застосування застави у більшому розмірі або іншого виду запобіжного заходу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноважену особу Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений і оголошений учасникам провадження 05 червня 2024 року о 12:55 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1