ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/514/24 Справа № 185/8785/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17.03.2023 року приблизно о 23 год 00 хв знаходився поблизу домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Перебуваючи біля вказаного будинку, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме: на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_8 .

Так, ОСОБА_7 , реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до іншого володіння особи, 17.03.2023 року, приблизно о 23.00 год, діючи умисно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, подолав перешкоду, а саме: переліз через ворота та потрапив на огороджену територію домоволодіння, за адресою: АДРЕСА_1 , тим самим проник на територію вказаного домоволодіння, яке на праві власності належить ОСОБА_8 , чим порушив конституційне право останньої на недоторканість іншого володіння особи.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2023.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання у виді штрафу, призначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень, при цьому не зазначив в якій кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить ця сума, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 статті 413 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, тягне за собою зміну судового рішення.

Норми ст. 65 КК України зобов`язують суд призначати покарання як у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, так і відповідно до положень Загальної частини КК України та з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного й обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У санкціях статей (санкціях частин статей) Особливої частини КК України покарання у виді штрафу встановлено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян.

Зокрема, санкція частини 1 статті 162 КК України, за якою засуджено ОСОБА_7 , покарання у виді штрафу встановлює в розмірі від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Нормою Загальної частини КК України, яка визначає поняття та правила застосування даного виду покарання, є ст. 53 КК України, згідно з якою, штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення з урахуванням майнового стану винного в межах від 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до 50000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

Тобто кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру покарання у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 IV цього Кодексу для відповідного року.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора, що суд першої інстанції в порушення вимог кримінального закону, в якому закріплений принцип призначення покарання у виді штрафу, визначив ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у сумі 850 гривень, при цьому не зазначив в якій кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становить ця сума, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Крім того, вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 01.10.2015 (провадження № 5-154 кс 15). Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , необхідно змінити та вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України задовольнити.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК Українизмінити.

Вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4