Справа № 503/489/22
Провадження № 1-кп/503/12/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

свідків: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000246, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2022 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, громадянина України, уродженця смт Слобідка Кодимського (на даний час Подільського) району Одеської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою освітою, раніше не судимого,

по обвинуваченню у вчиненні ним кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

Органами досудового розслідування вірно встановлено, що 15 березня 2022 року ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

Так, 15.03.2022 року більш точного часу вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування не встановлено, обвинувачений ОСОБА_6 , перебуваючи за своїм місцем зареєстрованого проживання, а саме у АДРЕСА_1 , куди у гості зайшов ОСОБА_14 , на грунті тривалих особистих неприязних відносин, під час сварки, що виникла між ними та перейшла у бійку, виконуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя людини, проявляючи агресію, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись мотивами гострої неприязні до ОСОБА_14 , заподіяв останньому невизначену кількість ударів руками в область голови, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження, у виді відкритої черепно-лицевої травми: садна лобної ділянки зправа, синців обох очей з крововиливами в білкову оболонку, синця та забійної рани спинки носу, забійної рани верхньої повіки правого ока, забійної рани ділянки лівої надбрівної дуги, багатоуламкового перелому кісток носу, повного поперечного перелому лобного відростку лівої величної кістки, крововиливів в м`які тканини обличчя та у м`які тканини лобно-темяних ділянок голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки лобних та тем`яних часток, що були заподіяні одночасно за одним механізмом, складають єдиний комплекс черепно-мозкової травми та оцінюються в комплексі як такі, що були небезпечні для життя відповідно до п.п.2.1.1. (а), 2.1.2.; 2.1.3. (г) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (далі Правила), за своїм критерієм належать до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого. У подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 , побачивши, що потерпілий ОСОБА_14 знаходиться у стані безсвідомості, з метою приховування даного кримінального правопорушення, взяв останнього руками за одяг та витягнув з території свого домоволодіння, що розташоване за вищевказаною адресою, перемістивши його до підсобного приміщення, що знаходиться у АДРЕСА_1 , в результаті чого заподіяв ОСОБА_14 тілесні ушкодження у виді саден лівої кисті, правої верхньої кінцівки та тулубу, що згідно з п.2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за своїм критерієм належать до категорії легких тілесних ушкоджень та у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого не перебувають. Потім обвинувачений ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на протиправне позбавлення життя людини, побачивши, що потерпілий ОСОБА_14 приходить до свідомості, з метою досягнення подальшого бажаного результату у вигляді смерті останнього, дістав з кишені клинкову бритву, розкрив її та одним рухом спричинив потерпілому різану рану шиї, що не була небезпечною для життя останнього та відповідно до п.п.2.2.2. та 4.6. вищевказаних Правил за своїм критерієм належать до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_14 . Після нанесення чисельних ударів кулаками в область голови та порізу шиї ОСОБА_14 обвинувачений ОСОБА_6 , зрозумівши, що потерпілий не подає ознак життя, залишив його у цьому підсобному приміщенні та з місця події зник. Того ж дня ОСОБА_14 помер у вищевказаному підсобному приміщенні від отриманих тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до набряку головного мозку.

Судовий розгляд даного кримінального провадження здійснено шляхом допиту обвинуваченого, потерпілої, дослідження доказів обвинувачення та допиту свідків обвинувачення.

За наслідками такого розгляду судом встановлено доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення із зазначеним формулюванням обвинувачення згідно обвинувального акту.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в ході судового розгляду неодноразово змінював свої покази, спочатку зазначаючи, що вбив ОСОБА_14 під час бійки, однак ножем його не різав. Крім того, вказував, що точно не пам`ятає всіх обставин, що вказані в обвинувальному акті, але в подальшому вину визнав частково, посилаючись на те, що визнає лише факт бійки між ним та ОСОБА_14 , а те, що вбив останнього не визнає. Крім того, вказав, що не мав наміру вбивати потерпілого та не знає як це відбулося.

Так, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що він проживає в АДРЕСА_2 біля 15 години 00 хвилин до нього додому прийшов його сусід ОСОБА_14 , з яким він мав нормальні відносини та дружив 30 років. В подальшому між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_14 ображав особисто його та рідних. Крім того, зазначив, що останній постійно «влізав» в його сімейне життя. Така сварка перейшла у бійку руками, під час якої потерпілий ударив його кулаком в обличчя, а він у відповідь вдарив його. Однак, він не пам`ятає скільки ударів заподіяв потерпілому та хто перший з них почав бійку. Після цього ОСОБА_14 вийшов з території його домоволодіння, а потім знову повернувся. Зазначив, що ОСОБА_14 після бійки сам дійшов до хвіртки, однак припускає, що він міг його витягнути, хоча, коли останній виходив, він шатався. Обвинувачений ОСОБА_6 під час допиту неодноразово наполягав, що не пам`ятає всіх обставин кримінального правопорушення та не може з впевненістю сказати, як все відбувалося. Обвинувачений лише зазначив, що одяг, в якому він був одягнений під час сварки він поклав до пральної машинки.

Також обвинувачений ОСОБА_6 показав, що дійсно того ж самого дня був вдома у сестри Ліди, яка проживає у м. Кодима, де залишився переночувати. Однак про бійку між ним та ОСОБА_14 їй нічого не розповідав та жодних предметів у неї вдома не залишав. Крім того, він зазначив, що не пам`ятає у якому одязі до неї прийшов, але впевнений, що одяг був мокрим.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_6 є її рідним племінником, а ОСОБА_14 був її чоловіком. Їй відомо, що між останніми склалися нормальні відносини. Однак, дружина ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомила їй, що її (свідка) чоловік та ОСОБА_14 15.03.2022 року разом вживають спиртні напої. Крім того, вона розказала їй, що її чоловік ОСОБА_6 повідомив їй ту обставину, що «мабуть я вбив ОСОБА_14 ».

Так, доказами вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є докази сторони обвинувачення, що подані прокурором, а саме:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000246 від 21.03.2022 року, відповідно до якого по факту смерті потерпілого ОСОБА_14 , труп якого був виявлений 21.03.2022 року ОСОБА_9 у підсобному приміщенні належного йому домоволодіння, що розташоване у АДРЕСА_1 з ознаками насильницької смерті (множинні гематоми на обличчі та поріз в області шиї), внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України ( т.1 а.с.26, 106);

- протокол огляду місця події від 21.03.2022 р. з ілюстративною таблицею до даного протоколу ( т.1 а.с.111-120). В ході цієї слідчої дії було оглянуто неогороджену територію домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_9 , а саме блок підсобних приміщень, розділених на дві кімнати; встановлена обстановка в одному із підсобних приміщень, де на порозі із зовнішнього боку виявлено пляму бурого кольору, схожу на кров, розміром 12х7 та труп ОСОБА_14 , одягненого у штани комуфляжного окрасу (зелені), спущені практично до колін, тільник чорнобілого кольору, що одягнений лише на ліву руку, а інша його частина покривала голову потерпілого, з плямами бурого кольору, схожими на кров, з ознаками насильницької смерті (на голові потерпілого наявна речовина бурого кольору, схожа на кров (засохла), все обличчя в крові, на лівовому оці наявна велика гемотома, в області горла виявлено поріз довжиною 11 см (видно трохею), а незначна кількість крові може свідчити про нанесення такого поранення вже після смерті ОСОБА_14 , на спині та сидницях трупа потерпілого наявні садна та сліди волочіння); також було вилучено ряд речових доказів, в тому числі байкову сорочку синього кольору у клітку, чоловічу шкіряну куртку зимню коричневого кольору з плямами бурого кольору, схожими на кров. В ході огляду місця події, вище описані речі, що мали значення для кримінального провадження вилучені до Подільського РУП ГУ НП в Одеській області;

- заява власника домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , ОСОБА_9 від 21.03.2022 року (т.1 а.с.110), в якій він не заперечував проти проведення огляду території належного йому вищевказаного домоволодіння;

- постанова старшого слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП капітана поліції ОСОБА_15 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2022 року ( т.1 а.с.121-122), відповідно до якої вилучені речі, а саме: шкіряну куртку з хутром коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору; зелені камуфльовані штани з ременем коричневого кольору; тільник у чорну-білу смужку із нашаруванням речовини бурого кольору; клітчату утеплену сорочку синього кольору; фрагмент деревини (21х3 см) із нашаруванням речовини бурого кольору; грошові кошти в розмірі 427 (чотириста двадцять сім) гривень НБУ (номіналами: дві купюри по 100 гривень № УС3771826 та № УЙ53033219; 200 гривень №ТБ3488523; дві купюри по 10 гривень №ІО0227808 та №ЮЄ2692343; три купюри по 2 гривні №СЖ3403046; №ТЄ8107520; №ЕЄ4738356 та одну купюру 1 гривні №УУ9889481), які визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000246 та одяг та фрагмент деревини передано на зберігання до камери схову Подільського РУП ГУНП в Одеській області, а грошові кошти зберігаються в матеріалах цього кримінального провадження;

- постанова слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2022 року (т.1 а.с.227-228), за якою вилучені речі, а саме: чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі камуфльовані штани з наявними плямами червоно-бурого кольору та пару чоловічих черевик чорного кольору на шнурівці, які визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000246 та одяг передано на зберігання до камери схову Подільського РУП ГУНП в Одеській області;

- протокол обшуку від 21.03.2022 року (т.1 а.с.150-156). В ході цієї слідчої дії за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 а саме: у домоволодінні та його підсобних приміщеннях, що розташоване у АДРЕСА_1 , у присутності понятих та дочки обвинуваченого ОСОБА_8 , було виявлено та вилучено 10 (десять) ножів; чоловічі штани чорного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічу шапку чорного кольору; пару чоловічих колош чорного кольору з наявними плямами червоно-бурого кольору. Така слідча дія була зафіксована на CD-диску (т.1 а.с.157), який був відтворений та досліджений в судовому засіданні;

- постанова слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2022 року (т.1 а.с.158-159), за якою вилучені 10 (десять) ножів; чоловічі штани чорного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічу шапку чорного кольору; пару чоловічих колош чорного кольору з наявними плямами червоно-бурого кольору визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000246 та передано на зберігання до камери схову Подільського РУП ГУНП в Одеській області;

- протокол обшуку від 21.03.2022 року (т.1 а.с.233-234). В ході цієї слідчої дії у домоволодіння, що належить ОСОБА_10 та розташоване у АДРЕСА_1 , у присутності понятих та самої власниці житлового будинку, з її дозволу, вилучено ніж-бритву з блакитною ручкою, що належить ОСОБА_6 . Така слідча дія була зафіксована на CD-диску (т.1 а.с.237), який був відтворений та досліджений в судовому засіданні. Під час дослідження такого електронного доказу з відеозапису вбачається, що ОСОБА_10 надала пояснення, що за змістом є аналогічними з наданими нею показами у судовому засіданні в якості свідка;

- ухвала слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 22.03.2022 року (т.2 а.с.7-8), якою надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння, що належить ОСОБА_10 та розташоване у АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення ножа-бритви, який має значення для кримінального провадження, та який 21.03.2022 року у присутності понятих та самої власниці житлового будинку, з її дозволу, був вилучений за вищевказаною адресою;

- постанова слідчого відділення №2 СВ Подільського РУП ГУ НП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_16 про визнання речовим доказом та приєднання до матеріалів кримінального провадження від 21.03.2022 року (т.1 а.с.238-239), за якою вилучений ніж-бритва визнано речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000246 та передано на зберігання до камери схову Подільського РУП ГУНП в Одеській області;

- висновок експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_17 №73/73 від 06.05.2022 року (т.1 а.с.131-137), у відповідності до якого смерть ОСОБА_14 перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленою у нього відкритою черепно-лицевою травмою, множинними синцями, саднами та ранами обличчя, багатоуламковим переломом кісток носу, переломом лобного відростку лівої величної кістки, крововиливами в м`які тканини лобно-тім`яних ділянок голови, крововиливами під м`які мозкові оболонки лобних та тім`яних часток, що були заподіяні одночасно за одним механізмом, складають єдиний комплекс черепно-мозкової травми та оцінюються в комплексі як такі, що були небезпечні для життя відповідно до п.п.2.1.1. (а), 2.1.2.; 2.1.3. (г) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за своїм критерієм належать до тяжких тілесних ушкоджень, а безпосередньою причиною смерті ОСОБА_14 став набряк головного мозку. Всі вищевказані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого (тупих) твердого предмета (предметів), заподіяні прижиттєво, безпосередньо перед настанням смерті. Крім того, при дослідженні тіла трупа ОСОБА_14 також виявлено ушкодження: різана рана шиї та садна верхніх кінцівок. При цьому, різана рана шиї, спричинена ріжучим чи колюче-ріжучим травмуючим знаряддям, що має ріжучу кромку (лезо). Однак, різана рана шиї не була небезпечною для життя; за життя спричиняє розлад здоровя строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день) і за цим критерієм відповідно до п.п.2.3.3 і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, належить до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та не знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Крім того, тілесні ушкодження у вигляді саден лівої кисті, правої верхньої кінцівки та тулубу за життя не є небезпечними для життя і також за своїм критерієм, відповідно до вищевказаних Правил, належать до легких тілесних ушкоджень.

- акт судово-медичного дослідження (обстеження) № 142 від 28.04.2022 року лікаря судово-медичного експерта-криміналіста ОСОБА_18 Мартиновського КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» з фотоілюстрацією до такого акту ( т.1 а.с.138-140), відповідно до якого на клапті шкіри передньої поверхні шиї ОСОБА_14 виявлено різану рану, що була утворена ріжучим чи колюче-ріжучим травмуючим знаряддям, що має ріжучу кромку (лезо);

- висновок експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_19 №728/73 від 07.04.2022 року (т.1 а.с.142-143), за яким при дослідженні гістологічних препаратів шматочків тканини від трупа ОСОБА_14 виявлено крововилив в м`яких тканинах голови, субарахноїдальний крововилив в ділянці великих півкуль головного мозку без реактивних змін, пошкодження шкіри шиї з відносно рівними краями раннього каналу з крововиливом в дермі і жировій клітковині без реактивних змін, набряк головного мозку;

- висновок експерта КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_17 №23 від 28.03.2022 року (т.1 а.с.146-148), відповідно до якого у ОСОБА_6 виявлено набряк тильної поверхні правої кисті, на тильній поверхні проксимальної фаланги середнього пальця правої руки є садно неправильної овальної форми розміром 1,8х1,0 см, вкрите сухою кіркою бурого кольору, яка знаходиться вище рівня навколишньої неушкодженої шкіри та відшаровується по периферії, будь-яких інших видимих ушкоджень при огляді не виявлено. Таке тілесне ушкодження не є небезпечним для життя, має незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року, належить до легких тілесних ушкоджень;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного 21.03.2022 року слідчим відділення №2 СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 у присутності понятих та захисника, відповідно до якого, 21.03.2022 року о 15 годинні 47 хвилин у приміщенні ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , фактично затримано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час затримання вилучено: чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі камуфльовані штани з наявними плямами червоно-бурого кольору та пару чоловічих черевик чорного кольору на шнурівці( т.1 а.с.229-232);

Крім наведених доказів вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується також показаннями свідків обвинувачення.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 показала, що працює у відділі діловодства Кодимської міської ради. Обвинувачений ОСОБА_6 є її сусідом по АДРЕСА_1 . Вона пам`ятає, що весною 2022 року йшла по вулиці та десь приблизно за 80 метрів побачила обвинуваченого, який голосно говорив, дослівно, «Ура, победа, я сепара завалил». Також свідок показала, що одного разу, точної дати вона не пам`ятає, ОСОБА_6 демонстрував перед її чоловіком предмет, схожий на ніж або бритву. Крім того, свідок показала, що приблизно за 2 тижні до цієї події ОСОБА_6 заходив у гості до її чоловіка у п`яному вигляді. Також ОСОБА_13 зазначила, що сам по собі обвинувачений не є агресивним, а потерпілий ОСОБА_14 мав проросійську позицію.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що є дочкою обвинуваченого та проживала разом із батьком, матір`ю та своєю дитиною у АДРЕСА_1 . ОСОБА_14 був їхнім сусідом через будинок. У середині березня 2022 року приблизно о 9-10 годині ОСОБА_14 просив вина. Цього ж дня її батько ОСОБА_6 повернувся додому та мав при собі ніж з ручкою синього кольору. Потім останній змив з леза цього ножа кров над вмивальником та сказав, що вбив ОСОБА_20 , а саме перерізав йому горло. У відповідь на її питання «Де зараз ОСОБА_21 ?» її батько відповів у сараї, однак в якому саме не повідомив. В подальшому обвинувачений вийшов здому, маючи при собі вищевказаний ніж.

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показав, що проживає в АДРЕСА_1 , а ОСОБА_14 проживав напроти його будинку. 16 березня 2022 року він зі своїм колегою по роботі бачили ОСОБА_6 , який бігав по селу з банкою вина. 21 березня того ж року йому подзвонила дочка обвинуваченого ОСОБА_22 та повідомила, що її батько вбив ОСОБА_14 перерізавши йому горло, а труп останнього знаходиться на території його домоволодіння у сараї. Крім того, свідок вказав, що точно пам`ятає дати тому, що у його дочки 21 березня було День народження.

Допитана в судовому засіанні свідок ОСОБА_12 підтвердила покази свідка ОСОБА_9 .

Так, свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що проживає у АДРЕСА_4 . Обвинувачений ОСОБА_6 є її двоюрідним братом. Вона зазначила, що у березні 2022 року вони з чоловіком почули стук у двері їхнього домоволодіння та побачили на порозі їх будинку ОСОБА_6 , який, на їх думку, перебував в стані алкогольного сп`яніння, одяг на ньому був мокрим. Останній залишився у неї переночувати та повідомив, що зробив «харакірі» Стасу, показавши при цьому жест по шиї. ОСОБА_6 був дуже схвильований. Вранці, коли він уйшов, вона знайшла під подушкою, де він спав, складний ніж (опасна бритва).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показав, що станом на весну 2022 року він займав посаду старости АДРЕСА_1 . У березні 2022 року дочка ОСОБА_6 та його сусіди повідомили йому, що ОСОБА_6 поводить себе неадекватно, виносить зі свого житлового будинку речі та палить їх. В свою чергу він (свідок) викликав правоохоронців та разом з ними зайшов на подвіря будинку, де побачив вогнище, в якому горіли речі, двері, вікна, а ОСОБА_6 їх виносив зі свого житлового будинку. В подальшому, зі слів мешканців села, він дізнався, що ОСОБА_6 говорив про те, що зарізав ОСОБА_14 .

В ході судового розгляду прокурор відмовився від допиту свідка ОСОБА_23 .

Так, стороною обвинувачення у даному кримінальному проваджені, окрім зазначених вище письмових доказів, на підтвердження вини обвинуваченого, було надано протокол проведення слідчого експерименту від 22.03.2022 року з обвинуваченим ОСОБА_6 . Доказ було досліджено в судовому засіданні, а також в ході розгляду справи був відтворений та досліджений відеозапис даної слідчої дії.

З дослідженого протоколу слідчого експерименту та відеозапису вбачається, що 15.03.2022 року у вечірній час доби після 19 години 00 хвилин, до домоволодіння обвинуваченого ОСОБА_6 прийшов ОСОБА_14 , який проживає поруч та попросив вина домашнього виготовлення. Не бажаючи розмовляти із ОСОБА_14 , обвинувачений ОСОБА_6 виштовхав його на вулицю, де між ними виникла бійка, у ході якої останній схопив до рук невеликий камінець та зжавши його в руках, почав наносити ОСОБА_14 удари по голові, в результаті чого потерпілий впав на землю та втратив свідомість. Продовжуючи свої дії, ОСОБА_6 перетягнув ОСОБА_14 до підсобного приміщення, що належить ОСОБА_9 , який проживає по сусідству та на той час був відсутній за місцем проживання. В той час, коли ОСОБА_14 почав приходити до свідомості, ОСОБА_6 дістав з кишені ніж-бритву та перерізав горло ОСОБА_14 , залишивши його у приміщенні, а сам пішов додому та розповів про дану подію своїй доньці ОСОБА_8 . З відеозапису даного слідчого експерименту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 , підтвердив те, що 15 березня 2022 року між ним та потерпілим ОСОБА_14 відбулася сварка, в ході якої він неодноразово просив ОСОБА_14 уйти з території його домоволодіння, однак останній його не слухав та постійно повертався. Потім ця сварка перейшла у бійку, в ході якої він заподіяв Мельнику удар кулаком в обличчя, а той втратив свідомість. В подальшому для того, щоб ОСОБА_14 протверезив, він перетягнув його до сараю, однак бійка між ними продовжувалася, під час якої ОСОБА_14 схопив його за шію, а він у свою чергу дістав з кармана ніж-бритву із синьою ручкою та 3 рази ним «черкнув» потерпілого по горлу. Після цього він залишив ОСОБА_14 у цьому підсобному приміщенні та пішов додому, де повідомив, що «сепара грохнув».

Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, що не заперечувалось ними в судовому засіданні.

Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що свідчать про особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи усі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення приходить до висновку, що в судовому засіданні встановлені достатні докази для доведення «поза розумним сумнівом» винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, а дії обвинуваченого слід кваліфікувати:

- за ч. 1 ст.115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Таку кваліфікацію дій обвинуваченого суд вважає правильною.

Так, вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України суд бере до уваги, що за нормативним визначенням умисне вбивство (ст. 115 КК України) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на життя людини, наслідками у вигляді смерті та причинним зв`язком між зазначеними діяннями та наслідками, а з суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямими умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти смерть особи, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання.

На переконання суду, в ході словесного конфлікту, який виник між потерпілим та обвинуваченим останньому не сподобалась поведінка ОСОБА_14 по відношенню до нього, яка виражалась в образах та небажанні потерпілого покинути територію домоволодіння ОСОБА_6 , що викликало в останнього обурення, гнів та злість, та стало поштовхом до застосування по відношенню до потерпілого фізичного насильства.

Отже, суд вбачає, що наявність сварки між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_14 знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду як мотив нанесення ОСОБА_14 обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень та удару ножем.

Так, ОСОБА_6 вчинив діяння, яке спрямоване на порушення права особи на життя, тому воно заборонене кримінальним законом під загрозою кримінального покарання. Обставин, що виключають злочинність діяння обвинуваченого, не встановлено. Викладене свідчить про наявність в діяннях ОСОБА_6 ознак протиправності. Обвинувачений завдав ОСОБА_14 тілесне ушкодження у виді відкритої черепно-лицевої травми: садна лобної ділянки зправа, синців обох очей з крововиливами в білкову оболонку, синця та забійної рани спинки носу, забійної рани верхньої повіки правого ока, забійної рани ділянки лівої надбрівної дуги, багатоуламкового перелому кісток носу, повного поперечного перелому лобного відростку лівої величної кістки, крововиливів в м`які тканини обличчя та у м`які тканини лобно-темяних ділянок голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки лобних та тем`яних часток, що були заподіяні одночасно за одним механізмом, складають єдиний комплекс черепно-мозкової травми та оцінюються в комплексі як такі, що були небезпечні для життя відповідно до п.п.2.1.1. (а), 2.1.2.; 2.1.3. (г) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за своїм критерієм належать до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого.

В подальшому, обвинувачений ОСОБА_6 продовжив свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя людини, діставши ніж з карману та спричинивши цим предметом потерпілому ОСОБА_14 поріз шії, який хоча і не знаходиться в прямому причинному зв`язку зі смертю останнього, однак беззаперечно свідчить про направленість умислу обвинуваченого ОСОБА_6 на заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_14 .

На думку суду, така послідовність, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, характер, спосіб, механізм та сила нанесення тілесних ушкоджень та удару ножем, вказує на цілеспрямованість умислу ОСОБА_6 саме на позбавлення життя потерпілого, оскільки він передбачав і свідомо допускав настання смерті останнього.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , після нанесення потерпілому ОСОБА_14 тілесних ушкоджень та удару ножем, покинув місце вчинення злочину, залишивши останнього у небезпечному стані, допускаючи настання його смерті. Також обвинувачений ОСОБА_6 намагався приховати сліди вчинення ним даного кримінального правопорушення: поправ у пральній машинці одяг, в якому був одягнений під час вчинення злочину, змив з ножа сліди крові та через декілька днів після події розпалив на подвір`ї житлового будинку, де мешкає, вогнище, в якому палив речі та предмети.

Таким чином, встановлені фактичні обставини кримінального провадження, а саме умови, за яких виник конфлікт, обстановка, в якій він відбувався: відсутність у обвинуваченого тілесних ушкоджень та будь-яких загроз для його життя та здоров`я, відсутність активних дії з боку потерпілого по відношенню до ОСОБА_6 , послідовність дій обвинуваченого, характер, спосіб та механізм спричинення тілесних ушкоджень та удару ножем.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в діях ОСОБА_6 наявні всі ознаки суб`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, що узгоджується з матеріалами кримінального провадження, оскільки, як встановлено судом, умисел останнього був направлений саме на позбавлення життя ОСОБА_14 .

З огляду на ці обставини суд дійшов до переконання, що ОСОБА_6 , повинен бути засуджений:

-за ч.1 ст. 115 КК України, за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство).

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Так, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 є раніше не судимим.

Однак, ОСОБА_6 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю в державі.

Обвинувачений є громадянином України, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується негативно, неодружений, має незначні соціальні зв`язки, на даний момент офіційно не працевлаштований, суспільно корисною працею не займається та перебуває на обліку у лікаря-нарколога.

Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства. Підстави для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відсутні.

З цього приводу, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_6 призначити покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції даної статті, а саме 9 (дев`яти) років.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого, на думку суду, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого, а також висновок суду під час провадження, що виховання останнього без ізоляції від суспільства вже неможливе.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Керуючись вимогами ч. 5 ст.72 КК України суд вважає, що до строку покарання, призначеного ОСОБА_6 , слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме з 21 березня 2022 року (з моменту його затримання) з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавленню волі.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Запроваджений арешт згідно ухвал слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2022 року на речові докази після набрання вироком суду законної сили належить скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу в порядку ст. 616 КПК України, поданого на стадії судових дебатів, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426 433, 436, 437-442Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що суд, який розглядає кримінальне провадження, розглядає клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період невідкладно. За наявності достатніх підстав суд має право скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для подальшого проходження підозрюваним, обвинуваченим військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, нормою ст.616 КПК України закріплено порядок скасування запобіжного заходу, який передбачає певну послідовність, а саме: звернення спочатку до прокурора, а лише потім, за наявності відповідних підстав, прокурор звертається до суду/слідчого судді з відповідним клопотанням.

З аналізу вказаного положення кримінального процесуального закону, вбачається, що нею встановлено правовий алгоритм дій суб`єктів кримінально-процесуальних відносин при вирішенні питання про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Зі змістуст. 616 КПК України вбачається, що не передбачено наслідків порушення порядку звернення із зазначеним клопотанням.

Відповідно до ст. ст. 7, 26 КПК України однією із засад кримінального провадження є диспозитивність. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно із ч. 6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження.

Таким чином, оскільки клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, подане до суду не прокурором, а обвинуваченим, враховуючи також стадію процесу, на якій таке клопотання було заявлене та те, що ст. 616 КПК України визначає конкретний перелік злочинів, які виключають можливість її застосування, в тому числі щодо підозрюваних осіб за ст.115 КК України, то суд не вбачає підстав для задоволення вказаного клопотання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, з метою забезпечення виконання вироку, суд приходить до висновку про необхідність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання цим вироком законної сили.

При цьому суд визначає, що даний запобіжний захід продовжується саме з метою забезпечення виконання даного вироку суду та із зазначенням настання певної події до набранням цим вироком законної сили, що у повному обсязі узгоджується з принципом юридичної визначеності, який є особливо важливим при обмеженні свободи та з принципом законності в цьому контексті (щодо процедури - п. 54 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1998 року у справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства»), стосується забезпечення передбачуваності застосування певного закону і не суперечитиме як п.74 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, так і положенням ч. 1ст. 115 КПК України.

Керуючись ст.ст. 31, 176-179, 369, 371, 373, 376, 394, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.

До вступу вироку суду в законну силу запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін - у вигляді тримання під вартою та утримувати його в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 21.03.2022 року, зарахувавши в строк відбування покарання строк тримання останнього під вартою під час досудового та судового розгляду, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання під вартою.

Заходи забезпечення у кримінальному провадженні у вигляді арешту, накладеного, згідно із ухвалами слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.03.2022 року на шкіряну куртку з хутром коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору - поміщену у картонну коробку; зелені камуфльовані штани з ременем коричневого кольору - поміщені в картонну коробку; тільник у чорну-білу смужку із нашаруванням речовини бурого кольору - поміщеного в картонну коробку; клітчату утеплену сорочку синього кольору - поміщену до картонної коробки; фрагмент деревини (21х3 см) із нашаруванням речовини бурого кольору - поміщену до паперового конверту, чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі камуфльовані штани з наявними плямами червоно-бурого кольору та пару чоловічих черевик чорного кольору на шнурівці, ніж-бритву, 10 (десять) ножів; чоловічі штани чорного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічу шапку чорного кольору; пару чоловічих колош чорного кольору з наявними плямами червоно-бурого кольору, грошові кошти в розмірі 427 (чотириста двадцять сім) гривень НБУ (номіналами: дві купюри по 100 гривень № УС3771826 та № УЙ53033219; 200 гривень №ТБ3488523; дві купюри по 10 гривень №ІО0227808 та №ЮЄ2692343; три купюри по 2 гривні №СЖ3403046; №ТЄ8107520; №ЕЄ4738356 та одну купюру 1 гривні №УУ9889481) - скасувати.

Речові докази в кримінальному провадженні після набрання вироком суду законної сили, а саме: шкіряну куртку з хутром коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору - поміщену у картонну коробку; зелені камуфльовані штани з ременем коричневого кольору - поміщені в картонну коробку; тільник у чорну-білу смужку із нашаруванням речовини бурого кольору - поміщеного в картонну коробку; клітчату утеплену сорочку синього кольору - поміщену до картонної коробки; фрагмент деревини (21х3 см) із нашаруванням речовини бурого кольору - поміщену до паперового конверту; 10 (десять) ножів; чоловічі штани чорного кольору, чоловічу зимову куртку чорного кольору, чоловічу шапку чорного кольору; пару чоловічих колош чорного кольору з наявними плямами червоно-бурого кольору, чоловічу куртку чорного кольору, чоловічі камуфльовані штани з наявними плямами червоно-бурого кольору та пару чоловічих черевик чорного кольору на шнурівці, ніж-бритву, 2 (два) марлевих тампона зі змивами з правої та лівої рук ОСОБА_6 , що зберігаються в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУ НП в Одеській області - знищити; а грошові кошти в розмірі 427 (чотириста двадцять сім) гривень НБУ (номіналами: дві купюри по 100 гривень № УС3771826 та № УЙ53033219; 200 гривень №ТБ3488523; дві купюри по 10 гривень №ІО0227808 та №ЮЄ2692343; три купюри по 2 гривні №СЖ3403046; №ТЄ8107520; №ЕЄ4738356 та одна купюра 1 гривні №УУ9889481) - поміщені до паперового конверту - передати потерпілій ОСОБА_5 .

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Кодимський районний суд Одеської області шляхом подачі пеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Повний текст вироку негайно після проголошення вступної та резолютивної частини згідно ч.15 ст.615 КПК України вручити обвинуваченому, прокурору.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1