ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/3051/24
провадження № 1-кп/753/1181/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" квітня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0004296, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Барвінківського р-ну Харківської обл., громадянина України, українця, з середньою освітою, неофіційно працюючого різноробочим, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 07.04.2016 року Барвінківським районним судом Харківської області за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 5 років 10 місяців позбавлення волі; 16.05.2016 року Барвінківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 260, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений з місць відбування покарання 19.11.2021 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В умовах воєнного стану, 09.10.2023 у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до виробничого цеху з виготовлення меблів та скориставшись заздалегідь заготовленим ключем, який він мав при собі, відчинив замок, проник в середину та обшукавши вказане приміщення таємно викрав звідти інструмент лазерну рулетку «BOSH GLM 42» вартістю 800 грн. 00 коп., яка належить ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та в подальшому здав викрадене майно до ломбардного відділення, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_4 , на загальну суму 800 гривень 00 копійок.

Крім того, в умовах воєнного стану, 10.10.2023 у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до виробничого цеху з виготовлення меблів та скориставшись заздалегідь заготовленим ключем який він мав при собі, відчинив замок, проник в середину та обшукавши вказане приміщення таємно викрав звідти інструмент фрезур «Makita» RP1110C вартістю 1000 грн. 00 коп., та пилку дискову «HITACHI» C7ST вартістю 400 грн. 00 коп., які належать ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та в подальшому здав викрадене майно до ломбардного відділення, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_4 на загальну суму 1400 гривень 00 копійок.

Крім того, в умовах воєнного стану, 19.10.2023 у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до виробничого цеху з виготовлення меблів та скориставшись заздалегідь заготовленим ключем який він мав при собі, відчинив замок, проник в середину та обшукавши вказане приміщення таємно викрав звідти інструмент шліф машинку вібро «Maktec MT924» вартістю 1000 грн. 00 коп., яка належить ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та в подальшому здав викрадене майно до ломбардного відділення, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_4 на загальну суму 1000 гривень 00 копійок.

Крім того, в умовах воєнного стану, 22.10.2023 у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_5 , керуючись злочинним умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до виробничого цеху з виготовлення меблів та скориставшись заздалегідь заготовленим ключем який він мав при собі, відчинив замок, проник в середину та обшукавши вказане приміщення таємно викрав звідти інструмент шліф машини вібро «Metabo» FMS200 intec вартістю 600 грн. 00 коп., та електролобзик «BOSH» CST8000Е вартістю 300 грн. 00 коп., які належить ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник та в подальшому здав викрадене майно до ломбардного відділення, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_4 на загальну суму 900 гривень 00 копійок.

Допитаний в судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що він неофіційно працював у ОСОБА_4 на пилорамі, і за його, ОСОБА_5 , розрахунками, потерпілий не розрахувався з ним у повному обсязі за виконану роботу. Оскільки йому було необхідно оплачувати житло у хостелі, він, скориставшись ключем, який знайшов раніше, 09.10.2023 року, 10.10.2023 року, 19.10.2023 року, 22.10.2023 року та 23.10.2023 року проник у цех по АДРЕСА_3 , де він раніше працював, звідки викрав інструменти, належні потерпілому, назва яких та вартість перелічені в обвинувальному акті. Викрадене він здав в ломбард та розрахувався за житло. Просив врахувати, що він мав статус внутрішньо переміщеної особи. Вказав, що розуміє, що так не можна було вирішувати суперечку щодо оплати праці. Просив надати можливість довести своє виправлення без позбавлення волі та надати можливість в найближчий час розрахуватись із потерпілим. Запевняв, що подібне не повториться.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження щодо визнання фактичних обставин, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і вважає доведеною винність ОСОБА_5 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у інше приміщення та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі.

Судом враховуються дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, є переселенцем з Харківської області, на спеціальних обліках не перебуває, має постійне місце проживання, неофіційно працює.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та вибачення перед потерпілим.

Крім того, незважаючи на те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин при наявності непогашеної судимості за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, суд, на підставі положень ч. 2 ст. 67 КК України, вважає за можливе не визнати обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, враховуючи те, що вчинені злочини є різні за характером, посягають на різні охоронювані законом суспільні відносини, та, на думку суду, в даному випадку зв`язок між рецидивом та характером вчиненого злочину відсутній. Крім того, в обвинувальному акті відсутнє посилання на таку обставину, що обтяжкує покарання, як рецидив злочинів.

З огляду на викладене, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, є призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті.

При цьому, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на викладене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, з огляду на особу винного, наявності по справі двох обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, відношення обвинуваченого до вчиненого, для забезпечення можливості відшкодувати спричинену потерпілому шкоду у повному обсязі, думку потерпілого, який в судовому засіданні підтвердив відсутність будь-яких претензій до обвинуваченого, у вирішенні питання щодо призначення покарання покладався на розсуд суду, вказавши, що не наполягає на позбавленні ОСОБА_5 волі, а також позицію прокурора, який вважав можливим, що обвинувачений зможе довести своє виправлення без реального позбавленого волі, суд приходить до висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку, але в максимальних межах, та покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На тверде переконання суду, призначення покарання без звільнення від його відбування з випробуванням не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації, не буде адекватним характеру вчинених дій та їх небезпечності та вказуватиме, що саме у цій ситуації та обставинах при яких було вчинено злочин, воно сприймалося би, як грубо непропорційне (діяння та покарання), і як наслідок, у світлі практики ЄСПЛ, свідчило про жорстоке поводження, тобто суперечило положенням статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 3 роки.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази по справі, а саме:

- диск з відеоазписом та лист-відповідь з ломбарду - зберігати при матеріалах кримінального провадження Дарницької окружної прокуратури м. Києва.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя