Справа № 461/3541/24
Провадження № 1-кп/461/463/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року Галицький районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

особи, щодо якої розглядається клопотання ОСОБА_4 законного представника ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_7

психолога ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Львові клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000216 від 08.03.2024, стосовно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою освітою, студента 2-го курсу ЛФКТІ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого, -

за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

до суду надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0000216 від 08.03.2024, стосовно неповнолітнього ОСОБА_4 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , приблизно о 11 год. 45 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, знаючи, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, заподіяв потепілому ОСОБА_7 умисне легке тілесне ушкодження у вигляді рани, садна, синця на щоці справа, синців в ділянці нижнього краю лівої орбіти, в ділянці носа, які, згідно висновку судово-медичного експерта №208 від 11.03.2024, відносяться до легкого ступеня тяжкості.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказавши, що, на її думку, є всі законні підстави застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні, що шкодує за своїм вчинком, вину визнає, у вчиненому розкаюється. Зокрема, зазначив, що не проконтролював свою поведінку належним чином, проявив злість до потерпілого і під час словесної перепалки наніс йому тілесні ушкодження. Подфя мала місце 08.03.2024, коли він вийшов з коледжу на перерву і прямував до магазину, що знаходився через дорогу. Під час перетину шляху вступив у суперечку з водієм авто ОСОБА_7 , котрий зробив йому зауваження щодо переходу проїжджої частини. Потерпілий припаркувався, вийшов з машини та почав з ним сваритись, між ними почалась бійка під час якої і були заподіяні тілесні ушкодження=

Захисник ОСОБА_4 . адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання не заперечив..

Законний представник ОСОБА_5 підтримав клопотання та пояснив, що син виховується належним чином, скоїв необдуманий проступок, за який справді переживає. Ним частково відшкодовано потерпілому завдані матеріальні збитки; досягнута домовленість про оплату решти суми після пред`явлення доказів понесених потерпілим витрат.

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні клопотання не заперечив, підтвердив обставини, викладені у клопотанні та пояснив, як 08.03.2024 року близько 11:45 год. він рухався на своєму авто в сторону вул. Стуса. Тоді у невстановленому для переходу місці він побачив компанію молодих невідомих йому хлопців, котрі мали намір переходити на протилежну сторону дороги. Один із хлопців переходив проїжджу смугу та зупинився перед його авто. Потерпілий загальмував та пропустив хлопця, аби він пройшов. Другий хлопець лишався на тротуарі та почав рух після того, як ОСОБА_7 почав їхати. Останній знову ж таки зупинився та пропустив його. Проїжджаючи повз хлопців, після того, як їх пропустив, спустив вікно та звернув їх увагу на те, що спеціально відведеного місця для переходу вулиці немає, у відповідь хтось з компанії висловився нецензурно. Тоді ОСОБА_7 вийшов з авто, щоб розібратись з хлопцями, тоді один з них,зокрема, ОСОБА_4 розпилив перед очима якийсь балончик; а потім наніс йому приблизно 2-3 удари в область ділянки носа та лівого ока. Потерпілий схопив ОСОБА_4 , притиснув себе разом з ним до перил, після того ОСОБА_4 знову шарпав потерпілого та смикав за волосся, після чого потерпілий відчув біль в щоці, оскільки ОСОБА_4 вкусив його за праву щоку. , таким чином, заподіяв йому легкі тілесні ушкодження. Батьком ОСОБА_4 частково відшкодовано завдану майнову шкоду; про решту суми вони дійсно домовились після надання чеків за лікування.

Психолог ОСОБА_8 у судовому засіданні клопотання підтримала, вказавши, що ОСОБА_4 дуже переляканий і його дії з вище описаних обставин спровоковані страхом; він отримав помірний рівень стресу під час події , а також стрес продовжувався під час його допиту у зв`язку. Психолог спостерігала у неповнолітнього ОСОБА_4 відчуття несправедливості, яка зачіпала його гідність. Схильність ОСОБА_4 до імпульсивної поведінки відповідає вимогам даного віку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Статтею 498 КПК України передбачено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст.97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Наявність у діях ОСОБА_4 ознак вчнення кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст.125 КК України повністю та об`єктивно доведена наступними доказами.

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 08.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_7 просить вжити заходів до невідомої особи, яка 07.03.2024 року о 12 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , розпилив у його бік газовий балончик, наніс декілька ударів по обличчю та вкусив за праву щоку, чим спричинив рвану рану;

- висновком судово-медичного експерта №208 від 08.03.2024 року, відповідно до якого у гр-на ОСОБА_7 , згідно наданого консультаційного висновку спеціаліста, при обстеженні у ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » 08 березня 2024 р. було встановлено діагноз: «Відкрита рана щоки укушена рана щоки». На час проведення судово-медичної експертизи у потерпілого виявлено рану, садна, синець на щоці справа, синці в ділянці нижнього краю лівої орбіти, в ділянці носа, садно на лівій кисті. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, тупих предметів з обмеженою поверхнею, до яких відносяться і ріжучі краї коронкових частин зубів людини, могли виникнути 08 березня 2024р. і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних для відповіді на питання про черговість нанесення тілесних ушкоджень немає;

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 19.04.2024 року з додатками, відповідно до якого, в ході проведення слідчої дії потерпілому ОСОБА_7 було запропоновано коротко розповісти про обставини події, що мала місце 08 березня 2024 року близько 12:00 год. за адресою: місто Львів, вул. Кубійовича. 36. по факту заподіяння невідомою особою тілесних ушкоджень, на що останній погодився та повідомив, що 08.03.2024 року близько 11:45 год., рухався на своєму авто марки «Mitsubishi Outlander» д.н.з. НОМЕР_1 в сторону вул. Стуса. ОСОБА_7 перебував по АДРЕСА_2 , вирішуючи особисті справи. За даною адресою у невстановленому для переходу місці він побачив компанію молодих невідомих йому хлопців, котрі мали намір переходити на протилежну сторону дороги. Один із хлопців переходив проїжджу смугу та зупинився перед його авто. Потерпілий загальмував та пропустив хлопця, аби він пройшов. Другий хлопець лишався на тротуарі та почав рух після того, як ОСОБА_7 почав їхати. Останній знову ж таки зупинився та пропустив його. Проїжджаючи повз хлопців, після того, як їх пропустив, спустив вікно та звернув їх увагу на те, що спеціально відведеного місця для переходу вулиці немає, відтак останні порушують правила дорожнього руху та створюють аварійну ситуацію. У відповідь на своє зауваження потерпілий почув нецензурну лайку з вуст другого хлопця та докори, що потерпілий кудись спішить. Аби поговорити з ним. ОСОБА_7 вийшов з авто, де в цей момент почув, що хлопець продовжував його ображати, та в цей ж момент відчув печіння очей та сльози, відтак зрозумів, що він використав сльозоточивий газ. Одразу після цього потерпілий відчув приблизно 2-3 удари в область ділянки носа та лівого ока. ОСОБА_7 не бачив нічого навколо чітко, проте схватив обома руками хлопця та притис до себе, проте де знаходився у відношенні до нього (ззаду, чи спереду) не може повідомити. По вул. ОСОБА_9 . 36 знаходився магазин продуктів (поруч з магазином «Близенько»), сходи якого вели до входу. Після того, як потерпілий схватив свого кривдника, притиснув себе разом з ним до перил, що знаходились праворуч. Після цього потерпілий та кривдник спустились декількома сходинками нижче в ході незначної шарпанини та намагався рухатись в сторону дороги, аби хтось зупинився. Останні майже зупинились, аби не конфліктувати, потерпілий на хвилину подумав, що конфлікт припиниться, проте після того, як хлопець знову шарпав потерпілого та неодноразово смикав за волосся, потерпілий відчув біль в щоці. Даний хлопець вкусив його за праву щоку та тримав її своїми зубами протягом 5-ти секунд, після чого відпустив. Потерпілий побачив, що до них підійшов молодий чоловік та прийняв міри, аби кривдник від нього відійшов, а саме відтягнув його. Після того, як потерпілий ОСОБА_7 повідомив хлопцеві, що спричинив йому тілесні ушкодження, що має намір зателефонувати на лінію «102», хлопець одразу втік, схвативши з собою з бруківки на тротуарі предмет, схожий на балончик зі сльозоточивим газом, та втік в сторону вул. Стуса.

Таким чином, вивчивши та дослідивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, оскільки заподіяв потерпілому ОСОБА_7 умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно зч.1 ст. 497 КПК України, якщо під час досудового розслідування прокурор дійде висновку про можливість виправлення неповнолітнього, який обвинувачується у вчиненні вперше кримінального проступку, необережного нетяжкого злочину без застосування кримінального покарання, він складає клопотання про застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітнього, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

При призначенні примусових заходів виховного характеру, суд також враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, характеристики, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого суспільно-небезпечного діяння.

Так, суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, що належить до кримінального проступку, яке вчинив у віці 17 років, тобто згідно із статтею 22 КК України підлягає кримінальній відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при цьому ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав та щиро розкаявся, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, перебуває на утриманні у законного представника (батька) ОСОБА_5 , навчається на 2-му курсі Львівського фахового коледжу транспортної інфраструктури, за місцем навчання характеризується позитивно.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що є підстави для задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру.

Керуючись ст.ст. 498,501,371-372 КПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання задовольнити.

Звільнити неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , українця, громадянина України, студента 2-го курсу Львівського фахового коледжу транспортної інфраструктури зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого від кримінальної відповідальності за вчинення вперше кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, із застосуванням до неповнолітнього ОСОБА_4 примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1