Дата документу 01.07.2024Справа № 554/6732/24
Провадження № 1-кс/554/7109/2024
У Х В А Л А

01 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора Решетилівської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000249 від 25 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту на вилучене 25 червня 2024 року майно, а саме: автомобіль Audi A3, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , на якому встановлені р.н. НОМЕР_2 фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане, згідно його змісту, 22 вересня 2012 року ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 . Просить заборонити ОСОБА_4 будь-яким способом користуватися та розпоряджатися арештованим майном. Речові докази зберігати: автомобіль Audi A3, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 на території СПД № 1 ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, що в АДРЕСА_1 , а свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане, згідно його змісту, 22.09.2012 ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 - при матеріалах кримінального провадження.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначила, що в провадженні сектору дізнання відділу поліції № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000249 від 25 червня 2024 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Решетилівською окружною прокуратурою.

Із змісту відомостей, внесених до ЄРДР, слідує, що 25 червня 2024 року до чергової частини ВП № 2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від поліцейського взводу № 1 роти № 2 БУПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_5 про те, що 25 червня 2024 року, близько 10 години, на ділянці а АДРЕСА_2 , зупинено автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який надав для перевірки працівникам поліції свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на вказаний автомобіль, видане, згідно його змісту, 22.09.2012 ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, яке викликає сумнів у своїй дійсності оскільки відсутні відомості про видачу даного свідоцтва у відповідному реєстрі.

25 червня 2024 року під час огляду місця події було оглянуто, сфотографовано та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане, згідно його змісту, 22.09.2012 ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також легковий автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 .

Прокурор вказує, що орім цього, згідно показань свідка ОСОБА_5 встановлено, що 25 червня 2024 року під час несення служби близько 10 години на ділянці а/д «Київ-Харків-Довжанський» М-03 306 км, за порушення ПДР, а саме за перевищення швидкісного режиму, ним зупинено автомобіль Audi A3, д. н. з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , який для підтвердження права керування транспортним засобом надав для перевірки посвідчення водія на своє ім`я та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане 22 вересня 2012 року ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Під час перевірки вказаного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу з використанням ІТС «ІПНП» було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу даної серії та номеру видане на автомобіль KIA SORENTO, а реєстраційний номер НОМЕР_2 належить іншому транспортному засобу, зокрема ВАЗ-21213.

В ході спілкування ОСОБА_4 пояснив, що вказаний автомобіль із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу на нього він придбавав 24 червня 2024 року за 5000 доларів США у невідомого чоловіка на ім`я ОСОБА_6 в м. Києві та 25 червня 2024 року прямував до Дніпропетровської області задля пошуку власника автомобіля та подальшої його перереєстрації на себе як нового власника. ОСОБА_4 вказав, що не знав про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу може бути підробленим та дізнався від працівників поліції під час перевірки документів.

Прокурор зазначила, що за таких обставин вилучені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане, згідно його змісту, 22.09.2012 ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також легковий автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , мають ознаки речових доказів, оскільки є предметом кримінального правопорушення та набуті кримінально протиправним шляхом. Зазначені свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та легковий автомобіль необхідні з метою проведення по ним судових експертиз, зокрема технічної експертизи документу та експертизи криміналістичного дослідження транспортного засобу відповідно.

Постановою дізнавача від 25 червня 2024 року вилучене майно визнане речовими доказами в кримінальному провадженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметом кримінального правопорушення та набуті кримінально протиправним шляхом.

26 червня 2024 по кримінальному провадженню призначена судова технічна експертиза документу по вилученому свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

З огляду на викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, в органу досудового розслідування виникла необхідність в накладенні арешту на вищезазначене майно, яке було вилучене 25 червня 2024 року під час проведення огляду місця події.

Прокурор також вказує, що з урахуванням положень ч. 4 ст. 173 КПК України накладення арешту шляхом заборони ОСОБА_4 будь-яким способом користуватися та розпоряджатися свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 виданим, згідно його змісту, 22.09.2012 ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також легковим автомобілем Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 є найменш обтяжливим способом арешту майна.

В разі не накладення арешту на вилучене майно допускається можливість їх приховування, внесення до них змін, знищення, що потім буде перешкоджати розслідуванню кримінального провадження та встановленню усіх обставин даної події, зокрема буде втрачено можливість, у разі необхідності, проведення вказаних вище експертиз.

Таким чином, не накладення арешту із застосуванням заборони користування та розпорядження зазначеним вище свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, а також легковим автомобілем, що були вилучені під час огляду місця події, може призвести до втрати речових доказів, які мають значення для доказування кримінального правопорушення, що в подальшому перешкоджатиме розслідуванню кримінального провадження та встановленню усіх обставин даної події та проведення судових експертиз.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з?явилася, надіслала до суду заяву про розгляд клопотання без її участі, в якій клопотання підтримала в повному обсязі.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду вчасно та належним чином у визначеному нормами КПК України порядку , про причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про відкладення судового засідання не подав. Разом із тим, неявка останнього в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Прокурором доведено, що вилучене 25 червня 2024 року в ході проведення огляду майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, зокрема є набутим кримінально протиправним шляхом та може зберігати на собі кримінального правопорушення.

При цьому арешт вилученого майна надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування судові експертизи, в тому числі й призначену по матеріалах кримінального провадження постановою дізнавача від 26 червня 2024 року судову технічну експертизу, висновки, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довела необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна.

Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить прокурор, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 25 червня 2024 року майно, зокрема автомобіль Audi A3, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , на якому встановлені р.н. НОМЕР_2 фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 видане, згідно його змісту, 22 вересня 2012 року ВРЕР-1 УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області на автомобіль Audi A3 чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , фактичним володільцем якого є ОСОБА_4 , шляхом позбавлення права користування та розпоряджання до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7