465/3661/24
1-кп/465/946/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Львові клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні № 0000192 від 04.04.2024року відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, з середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судженому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

в с т а н о в и в:

ОСОБА_5 , всупереч вимог Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», згідно якого заборонено незаконний обіг психотропних речовин, не маючи на це спеціального дозволу, 03.04.2024 року близько 17:30 год., перебуваючи по АДРЕСА_2 під деревом помітив згорток ізоляційної стрічки чорного кольору в якому знаходився зіп пакет із вмістом кристалічної речовини та підняв його, чим незаконно придбав (знайшов шляхом привласнення знайденого), у якому згідно висновку експерта міститься PVP, який відноситься до особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено, масою 0,2823 грама.

В подальшому 03.04.2024 близько 18:00 год., перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 , був виявлений працівниками Національної поліції України, які здійснювали опрацювання території Франківського району м. Львова з метою недопущення вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, після чого на місце події викликано слідчо-оперативну групу Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області, яким ОСОБА_5 , добровільно видав вище вказану психотропну речовину.

Таким чином, в діянні ОСОБА_5 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність України, а саме ч.1 ст.309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропних речовин без мети збуту.

Ухвалою судді від 13.05.2024 року призначено підготовче судове засідання по клопотанню прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000192 від 04.04.2024року відносно ОСОБА_5 за ч.1 ст. 309 КК України.

Ухвалою суду від 17.05.2024 року призначено судовий розгляд на підставі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню№ № 0000192 від 04.04.2024року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України у відкритому судовому засіданні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , оскільки за висновком судово-психіатричного експерта №466 від 08.05.2024 року ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст.92 КК України.

Захисник ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно її підзахисного, оскільки згідно з висновку судово-психіатричного експерта №466 від 08.05.2024 року, ОСОБА_5 дійсно страждає психічним захворюванням і внаслідок хворобливого стану потребує застосування примусових заходів медичного характеру у примусовому порядку. Просить клопотання задовольнити.

ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно нього.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання; захисника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які не заперечували проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як вбачається із змісту ст.92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно з ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Статтею 94 КК України передбачено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Згідно з ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» за рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Згідно з ч.3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має іншій психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів, а примусове лікування щодо осіб, які вчинили злочини та страждають на хворобу, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб (ст. 96 КК) - висновку судово-медичної експертизи.

Відповідно до ч.1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що:

1) особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності;

2) особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч.4 ст.503 КПК України примусові заходи застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Статтею 511 КПК України визначено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Прокурор затверджує складене слідчим або самостійно складає клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру і надсилає його суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з вимогами п.п.1,2 ч.1 ст.513 КПК України, під час постановлення судом ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру він зобов`язаний з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння, чи вчинено суспільно небезпечне діяння (кримінальне правопорушення) особою.

З системного аналізу наведених вище норм КПК України вбачається, що при вирішенні питання про застосування примусових заходів медичного характеру суд у кожному випадку зобов`язаний встановити факт вчинення суспільно небезпечного діяння (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення), вчинення його тією особою щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру та дослідити надані сторонами та наявні у справі докази із надання їм юридичної оцінки відповідно до ст.ст.94,84-89 КПК України.

Окрім цього, як вбачається з п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та лікування», суди повинні мати на увазі, що застосування у справах вказаної категорії скороченої процедури дослідження доказів не передбачено.

Вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України підтверджується зібраними та дослідженими у справі доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 03.04.2024 року; додатком до протоколу огляду місця події від 03.04.2024 року; фототаблицею до протоколу огляду місця події від 03.04.2024 року; висновком експерта №СЕ-19/109-24/5022-НЗПРАП від 15.04.2024 року; постановою про визнання речовим доказом від 17.04.2024 року; квитанцією №00115 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених(отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000192 від 04.04.2024року та висновком судово-психіатричного експерта №466 від 08.05.2024 року.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд погоджується з правильністю кваліфікації його дій на стадії досудового розслідування за ч.1 ст.309 КК України, тобто у вчиненні незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Беручи до уваги те, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №466 від 08.05.2024 року, що на даний час ОСОБА_5 страждає психічним розладом у формі параноїдної шизофренії, безперевний тип перебігу обтяжену вживанням психоактивних речовин, не може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Під час інкримінованих йому дій, ОСОБА_5 також виявляв психічний розлад у формі параноїдної шизофренії, безперервного типу перебігу обтяженим вживанням психоактивних речовин, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час інкримінованих дій ОСОБА_5 у тимчасовому хворобливому стані не перебував.

Враховуючи психічний стан ОСОБА_5 , рекомендовано застосування стаціонарних примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст.92 Кримінального Кодексу України.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.309 КК України у стані неосудності, за станом психічного здоров`я потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчинення ним суспільно небезпечних діянь відповідно до ст.92 Кримінального Кодексу України.

При визначенні міри медичного характеру, суд враховує не тільки характер душевного захворювання, а й рекомендації експерта, а також тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення

З огляду на зазначене та враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинення діяння та ступінь небезпечності ОСОБА_5 , в їх сукупності, суд вважає, що клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Враховуючи те, що стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили вказане клопотання, суд не вбачає підстав для застосування до нього запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на залучення експерта, суд керується положеннями ч. 2 ст. 124 КПК України, відповідно до яких, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Натомість в даному провадженні ОСОБА_5 не має процесуального статусу обвинуваченого, оскільки судом вирішується питання про застосування до нього примусових заходів медичного характеру через його неосудність, тому відсутні передбачені законом підстави для стягнення з нього витрат на залучення експерта, які підлягають відшкодуванню на рахунок держави.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 372, 376, 392, 395, 503, 511, 512, 513 КПК України, ст.ст. 19, 92-94 КК України -

п о с т а н о в и в:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000192 від 04.04.2024року відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Виконання ухвали в частині госпіталізації ОСОБА_5 до психіатричного закладу доручити Львівському районному управлінню поліції № 2 ГУ НП у Львівській області.

Процесуальні витрати за проведення по справі експертиз в сумі 1 514,56 гривень віднести на рахунок держави.

Речовий доказ згідно постанови від 17.04.2024 року про визнання речовим доказом та квитанції №00115 про отримання на зберігання речових доказів, вилучених(отриманих) стороною обвинувачення під час здійснення кримінального провадження № 0000192 від 04.04.2024року, а саме: психотропну речовину PVP, масою 0,2823 грама знищити.

Ухвала суду може бути оскаржена у відповідності до п.1 ч.2 ст. 395 КПК України до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24 травня 2024 року об 10 годині 45 хвилин.

Суддя ОСОБА_1