ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/191/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження №11-сс/817/191/24 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_6 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 липня 2024 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову , якою у задоволенні клопотання сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відмовити, обравши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або встановити розмір застави ОСОБА_7 в межах приписів ч. 5 ст. 182 КПК України.

Вказує, що у клопотанні слідчого відсутнє посилання на докази, які підтверджують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) як того вимагає ч. 2 ст. 177 та п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 з початку досудового розслідування жодним чином не намагався переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а навпаки з`являвся на усі виклики працівників поліції та суду за першою вимогою. Також підозрюваний має постійне місце проживання, дружину та трьох дітей, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків та нівелює ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Крім того, ОСОБА_7 має постійний заробіток оскільки працює паркувальником.

Посилається на те, що у клопотанні не зазначено на яких конкретно свідків у кримінальному провадженні та яким чином може впливати підозрюваний, оскільки відсутні будь-які докази того що ОСОБА_7 намагався чинити тиск на свідків, що давало б підстави вважати, що він буде вчиняти такі дії у майбутньому.

Вказує на те, що місце знаходження усіх предметів, документів, знарядь та засобів вчинення кримінального правопорушення на даний час підозрюваному невідоме, що спростовує ризик знищення, переховування або спотворення будь-якої речі чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Звертає увагу на те, що при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу слідчим суддею не враховано молодий вік підозрюваного, а також те, що його підзахисний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Вважає, що вручена ОСОБА_7 підозра ґрунтується виключно на припущеннях, жодного належного доказу, який би свідчив про вчинення його підзахисним інкримінованих йому дій немає.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів у ній викладеній, прокурора, який щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, групою слідчих СУ ГКНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000443 від 06.06.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1, ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 308, ч. 1 ст. 263 КК України. ОСОБА_7 підозрюється у вимаганні, а саме у вимозі передачі чужого майна поєднаного з погрозою насильства над потерпілим та заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану

Перевіряючи висновок слідчого судді щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, колегія суддів вважає, що його зроблено на підставі ретельної перевірки та аналізу доказів, долучених до клопотання, зокрема, даних, які містяться у: протоколах допитів потерпілого ОСОБА_10 від 22.08.2023, потерпілого ОСОБА_11 в яких потерпілі повідомили про обставини вчинення кримінального правопорушення стосовно них; протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2023, за результатами яких потерпілий ОСОБА_11 впізнав осіб, які йому погрожували фізичною розправою; протоколі про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 01.09.2023, в якому зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколах за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - аудіо контроль особи від 14.11.2023, 24.08.2023, в яких зафіксовано обставини вчинення кримінального правопорушення; інші матеріали досудового розслідування відкриття яких, на даній стадії зашкодить досудовому розслідуванню.

При цьому колегія суддів враховує те, що наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. В той же час, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність заявлених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є пропорційними та обґрунтованими щодо обмеження конституційних прав і свобод підозрюваного.

Так, слідчим суддею було враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, відтак існують ризики його переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки усвідомлюючи те, що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі він може переслідувати мету його уникнення.

Крім цього, знайшов своє підтвердження під час розглґяду клопотання і ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки в рамках цього кримінального провадження органом досудового розслідування здійснюється розслідування інших епізодів злочинної діяльності, до яких може бути причетний підозрюваний та інші не встановленні особи. У зв`язку із цим, органом досудового розслідування проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження та вилучення речових доказів, насамперед, місцезнаходження мобільних телефонів за допомогою яких відбувалося спілкування між учасниками злочинної групи, а також грошових коштів отриманих від злочинної діяльності, яка пов`язана із вимаганням, тощо. Тому, є ризик, що ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей насамперед не відшукані на даний, мобільні телефони, грошові кошти, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати.

Також колегія суддів погоджується з тим, що прокурором доведено ризик незаконного впливу ОСОБА_7 на свідка, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, який слідчий суддя встановив виходячи з того, що на даний час не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані, водночас, деякі з них можуть бути відомі підозрюваному, відтак останній як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати, також ОСОБА_7 може незаконно впливати, у тому числі шляхом застосування погроз на свідків/ потерпілого, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні з метою введення ними в оману органу досудового розслідування або суду, що спричинить складнощі для подальшого досудового розслідування, а також ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_7 вчинив особливо тяжкий злочин пов`язаний із вимаганням грошових коштів в умовах воєнного стану.

Доведення існування вказаних ризиків не вимагає надання доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, проте вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, з огляду на що колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

Крім цього, слідчий суддя з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків, обставин вчинення кримінального правопорушення, вірно не визначив розмір застави, оскільки відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України це є його правом не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Навність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, дружини та неповнолітніх дітей, на думку колегії суддів, не є обставинами, які в достатній мірі зможуть запобігти настанню існуючих ризиків та забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, та відповідно скасування оскаржуваної ухвали щодо підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 травня 2024 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді