Провадження № 1-кп/643/162/24
Справа № 643/5953/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000807 від 13.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та кримінального проступку за ч. 1 ст. 357 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 12.03.2023 року у період часу з 19:00 по 21:30 точний час в ході досудового розслідування не встановлений у період дії в Україні воєнного стану, який було введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в приміщенні квартири АДРЕСА_3 вживали спиртні напої. В той час, як потерпілий ОСОБА_5 заснув, ОСОБА_4 побачив на столі в кімнаті гаманець коричневого кольору та мобільний телефон т.м. «Тесnо В1р». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий заснув, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав зі столу гаманець коричневого кольору, в середині якого знаходилась банківська карта «Універсал банк»№ НОМЕР_1 , держателем якої є ОСОБА_5 та мобільний телефон т.м. «Тесnо В1р», та мобільний телефон т.м. «Теспо В1р» 1Gb оперативної пам?яті та 16 GB вбудованої пам?яті, вартість якого відповідно до висновку товарознавчої експертизи становить - 787 грн. 00 коп. після чого покинув місце вчинення злочину із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 787 грн.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - тобто, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, 12.03.2023 року, в період часу з 19:00 по 21:30 точний час в ході досудового розслідування не встановлений, після викрадення з квартири АДРЕСА_3 гаманця, який належить ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перевірив зміст вказаного гаманця, всередині якого знаходилась банківська картка «Універсал банк» № НОМЕР_2 , держателем якої є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Усвідомлюючи, що дана картка є офіційним документом відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, підпунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 з метою її подальшого використання у злочинних цілях, а саме, заволодіння грошовими коштами, у останнього виник злочинний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме банківської картки.

Тоді, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний прямий умисел, направлений на таємне викрадення офіційного документу, а саме банківської картки, діючи таємно, шляхом вільного доступу, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисних спонукань, з метою власного збагачення, суб?єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав банківську картку.

13.03.2023 року о 10 год. 57 хв. ОСОБА_4 скориставшись чіпом PayPass банківської картки «Універсал банк» № НОМЕР_2 , держателем якої є ОСОБА_5 без волі та згоди останнього, знаходячись у приміщенні магазину «Продуктовий» в с. Корочобкине, який розташований за адресою: Харківська область, Чугуївський район, вул. Жовтнева, 2, почав здійснювати спробу оплати покупок у вищевказаному магазині на суму 55 грн. 00 коп., 13.03.2023 о 10:58, на суму 65 грн. 00 коп., про те, у зв?язку з відсутністю достатньої кількості грошових коштів на картці йому у здійсненні операції було відмовлено.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_4 заявив у судовому засіданні, про те, що визнає себе винним у скоєних кримінальних правопорушеннях та бажає надати суду показання.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про розгляд справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України не заперечує. Покарання просить призначити на розсуд суду.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції - роз`яснивши обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та розглядає справу у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 12.03.2023 року він знаходився разом з потерпілим ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_3 . Він зняв кімнату. У той день вони вживали спиртні напої. Коли потерпілий ОСОБА_6 заснув, ОСОБА_4 побачив на столі в кімнаті гаманець коричневого кольору та мобільний телефон, які він вирішив вкрасти. Після чого перевірив гаманець та побачив в ньому банківську картку, якою в подальшому намагався розплатитись за продукти харчування. Проте, це не вдалось, оскільки на картці не вистачило грошей. Телефон потерпілого віддав другу в якості оплати за те, що довіз його з Харкова до смт Коробочкине.

Матеріальна шкода, яку своїми умисними, протиправними діями обвинувачений ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 , та яка складає 787 грн., відшкодована потерпілому не була. Цивільний позов не заявлено.

Крім того, обвинувачений у судовому засіданні щиро розкаявся у вчиненому ним злочині та просив суд призначити мінімальне покарання. Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Обвинувачений ОСОБА_4 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень в судовому засіданні доведена повністю.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а тому суд визнає ОСОБА_4 винуватим у кримінальному правопорушенні передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_4 складу кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України, а саме привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів, а тому суд визнає ОСОБА_4 винуватим у кримінальному проступку передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України.

Судом також було досліджено документи, які стосуються особи обвинуваченого та речових доказів, а саме: вимога щодо судимостей від 13.04.2023 року; копія паспорта ОСОБА_4 ; довідка від лікаря психіатра, відповідно до якої обвинувачений на обліку у зазначеного лікаря не перебуває; довідка лікаря нарколога, відповідно до якої, обвинувачений ОСОБА_4 не перебуває на обліку в КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер»; вимога щодо судимостей обвинуваченого, відповідно до якої, він раніше не судимий; розписка про отримання речового доказу на зберігання потерпілого ОСОБА_5 .

Прокурор у судовому засіданні просила призначити обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді двох років обмеження, за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі та застосувати до обвинуваченого ст. 75, 76 Кримінального кодексу України з призначенням іспитового строку на 3 роки.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно із ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінального правопорушення та проступку; особу винного, який раніше не судимий; відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також вимоги ст. 50 КК України, згідно з якою метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд призначає покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі та за ч. 1 ст. 357 КК України у вигляді одного року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Вирішуючи питання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. 75 та 76 КК України, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та про його звільнення від відбування покарання з випробуванням, з огляду на такі обставини.

Обвинувачений під час судового розгляду визнав себе винним, раніше не судимий, обтяжуючі покарання обставини відсутні, наявність обставини яка помякшує покарання за ч. 2 ст. 66 КК України - визнання вини обвинуваченим під час судового розгляду, позицію прокурора по справі, який просив звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку, а також фактичні обставини справи, а саме той факт, що обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення хоча і в умовах воєнного стану, але не використав фактичних обставин воєнного стану (наслідки ракетного обстрілу, безпорадний стан потерпілого внаслідок бойових дій, блекаут тощо).

За таких обставин, суд вирішив звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням строком на три роки, поклавши на нього обов`язки передбачені п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 Кримінального кодексу України. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 1 ст. 357 КК України - у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Речовий доказ гаманець коричневого кольору з надписом «BLS», який був переданий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Речовий доказ - паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_3 , який був переданий потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Речовий доказ картка монобанк чорного кольору № НОМЕР_4 , яка була передана потерпілому ОСОБА_5 на відповідальне зберігання - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя - ОСОБА_1