Справа № 541/944/24
Провадження № 1-кс/541/361/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2024 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миргороді клопотання заступника начальника СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001373 від 24.11. 2023 року щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лохвиця Полтавської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, є особою з інвалідністю, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, -

Встановив:

29 березня 2024 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання заступника начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373 від 24.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 у невстановленому в ході досудового розслідування місці незаконно придбав з метою подальшого збуту наркомісткий лікарський засіб «Метадон-ЗН» у формі пігулок, а також сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол», що упаковані в блістери, та в подальшому незаконно перевіз їх за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати у кімнаті будинку, маючи намір їх збувати. З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_7 , взявши з дому за вищевказаною адресою одну таблетку лікарського наркомісткого препарату «Метадон-ЗН» та одну таблетку сильнодіючого лікарського засобу «Димедрол», домовився про їх збут ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено) в АДРЕСА_2 .

В подальшому, 08.03.2024 близько 14 год 20 хв., ОСОБА_5 , попередньо зустрівшись в обумовленому місці з ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, незаконно збув останньому за грошові кошти у сумі 600 (шістсот) гривень:

- таблетку, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/4403-НЗПРАП від 13.03.2024 містить метадон, який є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, масою 0,248г.

- таблетку, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/4402-НЗПРАП від 13.03.2024 містить сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами димедрол, масою 0,04952г.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючих лікарських засобів, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України.

Продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, 28 березня 2024 року, близько 11 год 30 хв, діючи повторно, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від останнього по АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту одну таблетку наркомісткого препарату «Метадон-ЗН», яку почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

При цьому, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено), того ж дня близько 12 год 00 хв в АДРЕСА_2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, незаконно збув останньому за грошові кошти у сумі 500 (шістсот) гривень одну таблетку наркотичного засобу наркомісткого препарату «Метадон-ЗН».

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що є кваліфікуючими ознаками скоєного, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, а інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти цим ризикам.

Захисник вважала, що ризики, зазначені прокурором, не доведені, є припущенням, а ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Зазначила, що підозрюваний має інсулінову залежність, перебуває на «Д» обліку. Просила застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання.

Вислухавши думку прокурора, захисника, пояснення підозрюваного, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001373 від

24.11.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку березня 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 у невстановленому в ході досудового розслідування місці незаконно придбав з метою подальшого збуту наркомісткий лікарський засіб «Метадон-ЗН» у формі пігулок, а також сильнодіючий лікарський засіб «Димедрол», що упаковані в блістери, та в подальшому незаконно перевіз їх за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно зберігати у кімнаті будинку, маючи намір їх збувати.

З метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу ОСОБА_7 , взявши з дому за вищевказаною адресою одну таблетку лікарського наркомісткого препарату «Метадон-ЗН» та одну таблетку сильнодіючого лікарського засобу «Димедрол», домовився про їх збут ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено) в АДРЕСА_2 .

В подальшому, 08.03.2024 близько 14 год 20 хв, ОСОБА_5 , попередньо зустрівшись в обумовленому місці з ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено), усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, незаконно збув останньому за грошові кошти у сумі 600 (шістсот) гривень:

- таблетку, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/4403-НЗПРАП від 13.03.2024 містить метадон, який є наркотичним засобом, обіг якого обмежено, масою 0,248г.

- таблетку, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/117-23/4402-НЗПРАП від 13.03.2024 містить сильнодіючий лікарський засіб за міжнародними непатентованими або загальноприйнятими назвами димедрол, масою 0,04952г.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті сильнодіючих лікарських засобів, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 321 КК України.

Продовжуючи свій кримінально-протиправний умисел, 28 березня 2024 року, близько 11 год 30 хв, діючи повторно, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим та фактично проживаючим за адресою: АДРЕСА_3 , отримав від останнього по АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту одну таблетку наркомісткого препарату «Метадон-ЗН», яку почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

При цьому, ОСОБА_5 , з метою реалізації злочинного умислу, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , попередньо домовившись про зустріч з ОСОБА_8 (анкетні дані особи змінено), того ж дня близько 12 год 00 хв в АДРЕСА_2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, незаконно збув останньому за грошові кошти у сумі 500 (шістсот) гривень одну таблетку наркотичного засобу наркомісткого препарату «Метадон-ЗН».

Своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у незаконному збуті наркотичного засобу, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, що є кваліфікуючими ознаками скоєного, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.03.2024р. о 12 год. 15 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

28.03.2024р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних

правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не

повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, у скоєнні яких йому повідомлено про підозру.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України, та обґрунтованість підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом оперуповноваженого ВКП Миргородського РВП в Полтавській області про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення від 24.11.2023; протоколами допиту свідка ОСОБА_11 від 04.12.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 04.12.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; протоколами оперативної закупівлі від 08.03.2024 та 28.03.2024; протоколом про результати НС(Р)Д; висновками експертиз №СЕ-19/117-23/4403-НЗПРАП від 13.03.2024 та №СЕ-19/117-23/4402-НЗПРАП від 13.03.2024; протоколом затримання особи ( ОСОБА_7 ) за підозрою у вчиненні злочину від 28.03.2024; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 28.03.2024; іншими доказами в їх сукупності.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий посилається на наявність ризиків передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя встановив, що докази і обставини, на які посилався слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати, що зазначені ним ризики існують і підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що для запобігання вказаним ризикам, застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім.

Слідчий суддя приймає до уваги наявність обставин, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні, в тому числі кількох тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, не має офіційного місця роботи, постійного доходу, тому відчуваючи незворотність покарання у разі визнання його вини, може

переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 321 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік, стан його здоров`я.

Слідчий суддя вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, що є підставою для застосування саме такого виду запобіжного заходу стосовно підозрюваного.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування ОСОБА_5 внаслідок хвороби в місцях затримання, під час розгляду клопотання надано не було, а тому слідчий суддя вважає, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою, що також доведено прокурором при розгляді даного клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного запобігання настанню вказаних ризиків, отже необхідно клопотання задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання від вартою.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у кримінальному провадженні, який передбачено п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн.

Керуючись ст.ст. 176178, 182, 183, 193, 196, 198, 205, 219 КПК України, слідчий суддя,-

Ухвалив:

Клопотання заступника начальника СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів з 12 год. 15 хв. 28 березня 2024 року до 12 год. 15 хв. 26 травня 2024 року.

Одночасно визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Рахунок отримувача НОМЕР_1 , Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26304855, Банк отримувача ДКСУ, м.Київ Код банку отримувача (МФО) 820172, отримувач ТУ ДСА України в Полтавській області.

У разі внесення застави на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого та/або суду за кожним викликом;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

У разі внесення застави визначити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування по кримінальному провадженню за №0001373 від 24.11.2023., а саме, до 28 травня 2024 включно.

Копію цієї ухвали для виконання негайно направити до Миргородського РВП ГУНП України в Полтавській області.

Копію цієї ухвали для відому вручити прокурору, захиснику, підозрюваному та слідчому, яким ініційовано розгляд відповідного клопотання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, проте відповідно до положень ст. 205 КПК України дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1