Справа № 932/2876/24
Провадження № 1-кс/932/925/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, Україна, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло вищевказане клопотання, яке обґрунтоване наступним. Так, у провадженні СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0001157 від 03.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії воєнного стану, 03.04.2024 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Аврора», що розташований за адресою: вул. Курчатова, буд. 4, в Центральному район м. Дніпро, побачив на торгівельному стелажі продукцію магазину, а саме: навушники бездротові в коробці арт. 89957, що належать ТОВ «Вигідна-Покупка», які визначив об?єктом свого злочинного посягання, та у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_4 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяв з торгівельного стелажу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 навушники бездротові в коробці арт. 89957, та сховавши викрадене майно в кишеню кофти, в яку був одягнутий, пройшовши повз касової зони, направився до

виходу з магазину «Аврора».

Однак, ОСОБА_4 , виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення кримінального правопорушення до кінця, не зміг розпорядитись викраденим майном, оскільки був затриманий працівниками служби безпеки магазину «Аврора» на місці вчинення кримінального правопорушення одразу після виходу з магазину.

Таким чином, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, чим намагався спричинити ТОВ «Вигідна-Покупка» матеріальну шкоду на суму 399 гривень 00 копійки.

24.02.2022 відповідно до Указу Президента України № 64/2022, у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався, востаннє - відповідно до Указу Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» (Указ затверджено Законом України від 06.02.2024 № 3564-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 14 травня 2024 року, про що було достовірно відомо ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

03.04.2024 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України.

03.04.2024 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.

Сторона обвинувачення вважає доцільним застосувати до ОСОБА_4 саме винятковий запобіжний захід, оскільки він вчинив тяжкий злочин, раніше судимий, підозра є обґрунтованою, встановлені ризики, передбачені п.п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав підозру, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, слідчим суддею встановлено наступне.

Так, слідчим відділом Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, за номером № 0001157 від 03.04.2024.

Встановлено, що 03.04.2024 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи в магазині «Аврора», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на торгівельному стелажі продукцію магазину, а саме: навушники бездротові в коробці арт. 89957, що належать ТОВ «Вигідна-Покупка», реалізуючи раптово виниклий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, взяв навушники бездротові в коробці арт. 89957, та сховавши викрадене майно в кишеню кофти, в яку був одягнутий, пройшовши повз касової зони, направився до виходу з магазину «Аврора». Однак довести свій злочин до кінця не зміг, оскільки був помічений та затриманий працівниками охорони магазину.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

03.04.2024 року ОСОБА_4 було затримано у порядку ст. 208 КПК України, і того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраним матеріалами досудового розслідування, а саме протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту представника потерпілого, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , протоколом огляду місця події від 03.04.2024, протоколом огляду відеозапису від 03.04.2024, протоколом затримання, повідомлення про підозру та іншими доказами у сукупності.

Таким чином, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п. «с» ст. 5 Конвенції законними є арешт або затримання, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

У той же час, Європейський суд зазначає, що національний суд, який вирішує питання про взяття особи під варту, повинен визначити, чи виправдовують інші підстави, наведені органом досудового розслідування, позбавлення особи свободи.

Суд у рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами. Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Тримання під вартою може вважатися таким, що здійснюється відповідно до «процедури, встановленої законом», навіть якщо національні суди визнали, що мали місце певні процесуальні порушення у провадженні щодо винесення рішення про тримання під вартою, проте визнали тримання під вартою правомірним («Еркало проти Нідерландів» (Erkalo v. the Netherlands), §§ 55-56). Таким чином, навіть недоліки в рішенні про тримання під вартою не обов`язково тягнуть за собою незаконність відповідного періоду тримання під вартою за змістом частини 1 статті 5 («Єчус проти Литви» (Jeиius v. Lithuania), § 68; «Бенхем проти Сполученого Королівства» (Benham v. the United Kingdom), §§ 42-47).

Проголошуючи «право на свободу», стаття 5 стосується фізичної свободи людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена волі. ЇЇ положення не стосуються звичайних обмежень свободи пересування, які регулюються статтею 2 Протоколу № 4 («Де Томмазо проти Італії (De Tommaso v. Italy [GC]), § 80; «Крянге проти Румунії» (Creangг v. Romania [GC]), § 92; «Енгель та інші проти Нідерландів» (Engel and Others v. the Netherlands), § 58).

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Аналізуючи ризики, на які посилається прокурор, слід зазначити, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинення тяжкого злочину, раніше судимий, не має міцних соціальних зв`язків, тому може вдатися до переховування від слідства та суду. Отже, цей ризик є доведеним.

Щодо ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то підозрюваний не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, має судимість, у нього відсутнє офіційне джерело доходу. Тому існує ризик вчинення ним нового злочину, зокрема, корисливого.

Враховуючи особу підозрюваного, відсутність офіційного місця проживання, сім`ї та утриманців, наявність судимості, не бажання ставати на шлях виправлення та вчинення ним нового тяжкого корисливого злочину, в умовах воєнного стану, слідчий суддя приходить до висновку, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою є необхідним для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і лише винятковий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, прокурором в судовому засіданні доведено не достатність застосування інших більш м?яких запобіжний заходів до підозрюваного ОСОБА_4 , тому тримання під вартою в даному випадку є виправданим.

Водночас підозрюваному слід визначити заставу.

У справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), ЄСПЛ дійшов висновку, що Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього».

Отже, розмір застави доцільно визначати з урахуванням як обставин даного кримінального провадження, так і майнового стану підозрюваного.

В даному випадку, з урахуванням тяжкості злочину та майнового стану підозрюваного, вважаю можливим визначити йому заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, 00 коп.

Таким чином, клопотання належить задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 183, 193, 194, 196, 372, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 90 840 (дев`яносто тисяч вісімсот сорок) гривень, 00 коп.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:

1) прибувати за кожним викликом до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися із фактичного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі порушення покладених на нього обов`язків, сума внесеної застави може бути звернута у дохід Держави.

Строк дії ухвали встановити до 31.05.2024.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_10