ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2024 року

м. Київ

справа № 336/4490/23

провадження № 51-7395 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого суддівОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 квітня 2023 року за № 0000149, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Значкового Запорізької області, жителя АДРЕСА_1 ), раніше судимого за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді арешту на строк 1 місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України з урахуванням ч. 1 ст. 72 цього Кодексу, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Василівського районного суду Запорізької області від 30 березня 2021 року і остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 день.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вказаний вирок місцевого суду на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

Рішення апеляційного суду мотивовано тим, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження у порядку, передбаченому статтями 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження.

З огляду на це, суд зробив висновок, що обвинувачений оскаржив судове рішення виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржене згідно з положеннями ст. 394 КПК України, та на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України відмовив у відкритті провадження за апеляційною скаргою.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Зазначає, що апеляційний суд дійшов передчасного висновку про те, що обвинувачений оскаржив вирок з підстав, з яких він не може бути оскаржений, та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Вказує, що в апеляційній скарзі йшлося про допущене місцевим судом істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, яке полягає, зокрема, у незалученні захисника, з яким було укладено договір про надання правничої допомоги, до розгляду провадження у суді першої інстанції, що є порушенням права на захист.

За таких обставин, висновки апеляційного суду, викладені в оскаржуваній ухвалі, суперечать доводам апеляційної скарги та не узгоджуються з положеннями ст. 394 КПК України.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційну скаргу від прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , надійшли заперечення у яких він, посилаючись на безпідставність викладених стороною захисту доводів, просить залишити скаргу без задоволення.

Аналогічну позицію висловила прокурор ОСОБА_5 у суді касаційної інстанції.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді

За змістом ст. 433 КПК України Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до вимог ст. 438 цього Кодексу підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Мотиви Суду

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку передбаченому статтями 381, 382 КПК України, апеляційний суд вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судових рішень (п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Положеннями ст. 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Зі змісту апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 видно, що в якості підстави для оскарження вироку місцевого суду він посилався на порушення права на захист, яке полягало у розгляді справи за відсутності обвинуваченого та його захисника ОСОБА_6 .

Як вбачається з матеріалів провадження, судовий розгляд цієї справи відбувався у спрощеному провадженні в порядку, передбаченому статтями 381 - 382 КПК України, оскільки ОСОБА_7 беззастережно визнав вину у пред`явленому йому обвинуваченні, не оспорював встановлені під час досудового розслідування обставини, був ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодився із розглядом обвинувального акта в такому порядку.

Особа, яка добровільно відмовляється користуватися певними правами, що надаються для захисту від обвинувачення, тим самим погоджується на обмеження, які закон передбачає для апеляційного оскарження вироку, постановленого за результатами спрощеного провадження.

Добровільність позиції обвинуваченого підтверджувалась, зокрема його письмовою заявою, складеною у присутності захисника - адвоката ОСОБА_9 , який представляв його інтереси на стадії досудового розслідування.

Жодних застережень щодо неналежного виконання захисником ОСОБА_9 своїх професійних обов`язків матеріали кримінального провадження не містять, а тому і підстав вважати, що ОСОБА_7 не було належно забезпечено право на захист і він не знав про суть вказаних обставин, у суду першої інстанції не було.

Проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження прямо передбачено ч. 2 ст. 381 КПК України, а тому і твердження щодо порушення права на захист, яке полягає у незалученні обвинуваченого та його захисника до участі в такому розгляді, беззмістовне.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції, встановивши за результатами перевірки скарги, що вирок оскаржено виключно з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 КПК України, на підставі ч. 4 ст. 399 цього Кодексу дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Доводи касаційної скарги захисника ОСОБА_6 про те, що вирок оскаржувався з тих підстав, з яких він може бути оскаржений в апеляційному порядку, зокрема істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України, зазначення прізвища іншої особи у вироку, а також в частині призначеного покарання (ст. 414 КПК України), не заслуговують на увагу, оскільки в апеляційній скарзі засудженого про це взагалі не йшлося, а тому суд був позбавлений можливості надати оцінку цим доводам.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено.

Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим, та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судове рішення без зміни.

З цих підстав Суд ухвалив:

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 31 серпня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6

- без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_3