УХВАЛА
11 квітня 2024 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі: головуючої судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю: секретаря ОСОБА_4
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинуваченої ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рідкодуби Хмельницького району Хмельницької області, громадянки України, із незакінченою вищою освітою, одруженої, фізичної особи-підприємця, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.190 КК України,
встановив:
Згідно обвинувального акта ОСОБА_7 , яка на підставі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 24 листопада 2018 року змінила дошлюбне прізвище Диковицька на Голуб (Т.9 а.с.20), обвинувачується у тому, що у середині серпня 2011 року, перебуваючи у м. Хмельницький, під час телефонної розмови із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дізналась від них про наміри придбати автомобілі за зниженою цінною, після чого у неї виник єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , повідомила ОСОБА_9 про те, що перебуває на посаді юриста в автосалоні «Нісан» та має доступ до конфіскованих автомобілів, тому зможе за кілька днів знайти необхідний автомобіль для купівлі, переконавши таким чином останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні та оформленні необхідних документів на автомобіль за зниженою ціною, хоча наміру у придбанні автомобіля та оформленні документів для ОСОБА_9 у ОСОБА_7 не було.
На початку травня 2012 року ОСОБА_7 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи на Привокзальній площі, що по АДРЕСА_6 , маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами останніх, з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, шляхом обману, під приводом здійснення переоформлення автомобіля марки «Skoda», шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_9 грошовими коштами в сумі 5700 грн., не маючи в подальшому наміру на придбання автомобіля та оформлення відповідних документів для ОСОБА_9 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , переконала ОСОБА_10 у тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні та оформленні необхідних документів на автомобіль за зниженою цінною, хоча наміру у придбанні автомобіля та оформленні документів для ОСОБА_10 у ОСОБА_7 не було та після отримання грошових коштів наміру їх повертати не мала, а вирішила ними заволодіти.
06 жовтня 2011 року ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовим коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи неподалік кафе «Марися», що по проспекту Миру в м. Хмельницький, з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами останніх, шляхом обману, під приводом позики грошових коштів для доставки автомобіля марки «Деу Сенс», шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 400 доларів США, що згідно курсу НБУ в перерахунку на національну валюту становить 3200 грн., не маючи в подальшому наміру на придбання автомобіля та оформлення відповідних документів для ОСОБА_10 .
На початку січня 2012 року ОСОБА_7 , доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовим коштами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , перебуваючи на Привокзальній площі, що по АДРЕСА_6 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами останніх, шляхом обману, під приводом здійснення операції із переоформлення документів на автомобіль марки «Деу Сенс», шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_10 грошовими коштами в сумі 4700 грн., не маючи в подальшому наміру на придбання автомобіля та оформлення відповідних документів для ОСОБА_10 .
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що у серпні 2012 року у неї виник єдиний умисел на заволодіння чужими коштами шляхом обману під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною.
Так, реалізовуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, у серпні 2012 року ОСОБА_7 під час розмови із ОСОБА_11 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 .
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , ОСОБА_7 переконала останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів, вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_11 у неї не було й після отримання грошових коштів наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Так, наприкінці серпня 2012 року в обідній час ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік кафе «Візантія», що по вул. І. Франка в м. Хмельницький, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_11 грошовими коштами в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ в перерахунку на національну валюту становить 3995 грн., а також грошовими коштами в сумі 4000 грн., а всього грошовими коштами на суму 7995 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_11 .
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_11 грошовими коштами в сумі 500 доларів США, що згідно курсу НБУ в перерахунку на національну валюту становить 3995 грн., а також грошовими коштами в сумі 4000 грн., внаслідок чого заподіяла ОСОБА_11 майнової шкоди на загальну суму 7995 грн.
Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння грошовими коштами громадян, у вересні 2012 року ОСОБА_7 під час розмови із ОСОБА_12 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , переконала останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_12 у ОСОБА_7 не було та після отримання грошових коштами наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Після цього, 11 вересня 2012 року у денний час ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік приміщення «Офіс-Центру», що по вул. Подільська,93 в м. Хмельницький, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 182000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_12 , надавши в подальшому картки на паливо фірми «WOG» лише на загальну суму 122000 грн.
Також, 11 вересня 2012 року у обідній час ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік приміщення клубу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що по АДРЕСА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 100000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_12 .
Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_12 грошовими коштами в сумі 160000 грн., внаслідок чого заподіяла ОСОБА_12 майнової шкоди у великих розмірах на загальну суму 160000 грн.
Продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, у вересні 2012 року ОСОБА_7 під час розмови із ОСОБА_13 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_13 , переконала останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо
фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_13 у ОСОБА_7 не було та після отримання грошових коштами наміру їх повертати не мала, а вирішила ними заволодіти.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що наприкінці вересня 2012 року вона, перебуваючи на речовому ринку, що по вул. Геологів в м. Хмельницький, дізналась від ОСОБА_13 про наміри щодо придбання карток на паливо фірми «WOG» зі зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами громадян.
В подальшому 23 вересня 2012 року у ранковий час ОСОБА_7 , перебуваючи на речовому ринку, що по вул. Геологів в м. Хмельницький, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовим коштами громадян, з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, отримала від ОСОБА_13 , який виступав посередником при передачі, грошові кошти в сумі 9000 грн., які належали ОСОБА_15 , в якості оплати за картки на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 », хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_15 у неї не було та після отримання грошових коштами наміру їх повертати не мала, а вирішила ними заволодіти, в результаті чого повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_15 грошовими коштами в сумі 9000 грн., внаслідок чого заподіяла останньому майнової шкоди на загальну суму 9000 грн.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, наприкінці вересня 2012 року, перебуваючи біля ТЦ «Європа», що по вул. Геологів в м. Хмельницький, з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, отримала від ОСОБА_16 грошові кошти в сумі 176000 грн. в якості оплати за картки на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 », хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_16 у неї не було та після отримання грошових коштів наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти, в результаті чого повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_16 грошовими коштами в сумі 176000 грн., тим самим заподіяла останньому майнової шкоди у великих розмірах на суму 176000 грн.
Крім того, ОСОБА_7 , обвинувачується у тому, що вона, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, у жовтні 2012 року під час розмови із ОСОБА_17 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на
заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 , переконала останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_17 у неї не було та після отримання грошових коштами наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Після цього, 11 жовтня 2012 року у денний час ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік ТОВ «Золотий Екватор», що по вул. Водопровідна,20 в м. Хмельницький, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_17 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_17 грошовими коштами в сумі 119000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_17 .
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, наприкінці жовтня 2012 року під час розмови із ОСОБА_18 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 , повідомила останньому про те, що вона є працівником компанії «WOG», тому має можливість реалізовувати паливо за нижчими цінами, переконавши таким чином останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_18 у неї не було та після отримання грошових коштів, наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Так, 26 жовтня 2012 року близько 16 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення ТОВ «Золотий Екватор», що по вул. Водопровідна,20 в м. Хмельницький, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_18 грошовими коштами в сумі 112140 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_18 .
В подальшому 27 жовтня 2012 року у денний час ОСОБА_7 , перебуваючи біля ТОВ «Золотий Екватор», що по вул. Водопровідна,20 в м. Хмельницький, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_18 грошовими коштами в сумі 150000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_18
09 листопада 2012 року у ранковий час ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік клубу «Токіо», що по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Хмельницький, доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_18 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_18 грошовими коштами в сумі 312000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_18 .
Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_18 грошовими коштами в сумі 788140 грн., внаслідок чого заподіяла ОСОБА_18 майнової шкоди у особливо великих розмірах на загальну суму 788140 грн.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, наприкінці жовтня 2012 року у неї під час розмови із ОСОБА_19 виник умисел на заволодіння грошовими коштами останнього.
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_19 , переконала останнього у необхідності надання їй у позику грошових коштів для розрахунку із своїми постачальниками, хоча наміру на повернення грошових коштів ОСОБА_19 у неї не було та після отримання грошових коштами наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що вона, продовжуючи свій злочинний намір на заволодіння грошовими коштами громадян, наприкінці жовтня 2012 року під час розмови із ОСОБА_20 дізналась від нього про намір придбати картки на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, після чого у неї виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 .
В подальшому ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , переконала останнього в тому, що у разі передання їй необхідної суми грошових коштів вона з легкістю зможе допомогти у придбанні карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною, хоча наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_20 у неї не було та після отримання грошових коштів наміру їх повертати вона не мала, а вирішила ними заволодіти.
Після цього, 29 жовтня 2012 року близько 12 години ОСОБА_7 , перебуваючи біля приміщення ТОВ «Золотий Екватор», що по вул. Водопровідна, 20 в м. Хмельницький,
продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , з метою особистого збагачення та наживи, керуючись корисливим мотивом, маючи єдиний умисел на заволодіння грошовими коштами громадян, шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_20 грошовими коштами в сумі 164000 грн., не маючи в подальшому наміру на передачу карток на паливо фірми « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за зниженою ціною для ОСОБА_20 .
Таким чином, ОСОБА_7 шляхом обману, під приводом продажу карток на паливо фірми «WOG» за зниженою ціною, повторно, шахрайським шляхом заволоділа у ОСОБА_20 грошовими коштами в сумі 164000 грн., внаслідок чого заподіяла останньому майнової шкоди у великих розмірах на загальну суму 164000 грн.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини у вчинені інкримінованих їй кримінальних правопорушень не визнала та показала, що злочинів, вчинення яких їй ставиться у вину стороною обвинувачення, вона не вчиняла, просить її виправдати, посилаючись на те, що усі докази у даній справі зібрано у незаконний спосіб.
Прокурор ОСОБА_6 просить ухвалити обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3, ч.4 ст.190 КК України,
посилаючись на достатність зібраних органом досудового розслідування доказів, які підтверджують її винуватість у вчинені вказаних злочинів.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Частиною 2 ст.1 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.
Відповідно до ч.2 ст.62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину (кримінального правопорушення) і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
За змістом ч.3 ст.62 Конституції України та рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.
Докази, для їх допустимості, беручи до уваги положення ч.1 ст.86 КПК України, повинні бути отримані у порядку, встановленому КПК України.
Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів.
Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).
Відповідно до ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.
За змістом ст.84 КПК України, докази в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
За змістом ст.86 КПК України, докази в кримінальному провадженні мають бути отримані тільки у порядку, передбаченому КПК, отриманий з порушеннями доказ є недопустимим і не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального
провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
При оцінці доказів суд керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом», яке повинно випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
На думку колегії суддів, зазначених вимог законів та Конституції України органом досудового розслідування не дотримано.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_22 від 12 вересня 2012 року порушено кримінальну справу №26/8566 відносно ОСОБА_7 (до зміни прізвища ОСОБА_23 ) за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та прийнято справу до свого провадження. (Т.1 а.с.74).
На підставі постанови старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_22 від 03 жовтня 2012 року ОСОБА_7 притягнуто як обвинувачену у кримінальній справі №26/8566 та пред`явлено їй обвинувачення у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Вказану постанову ОСОБА_7 оголошено 13 листопада 2012 року, про що свідчить дата та її підпис на постанові. (Т.1 а.с.101).
11 жовтня 2012 року на підставі постанови старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_22 досудове слідство у кримінальній справі №26/8566 зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.206 КПК України 1960 року до встановлення місцезнаходження обвинуваченої ОСОБА_7 (Т.1 а.с.108).
13 листопада 2012 року старший слідчий СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_22 на підставі ст.113 КПК України 1960 року виносить постанову, якою кримінальну справу №26/8566 приймає до свого провадження. (Т.1 а.с.109).
Того ж дня ОСОБА_7 затримано, про що складено відповідний протокол затримання від 13 листопада 2012 року та оголошено їй про пред`явлене обвинувачення за ч.3 ст.190 КК України (Т.1 а.с.114-114А, а.с.110, а.с.101).
Однак, в матеріалах кримінального провадження відсутня постанова слідчого від 13 листопада 2012 року про відновлення провадження у кримінальній справі №26/8566, не надано таку постанову на вимогу суду і прокурором.
Вбачається, що порушення кримінальної справи №26/8566 відносно ОСОБА_7 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України по факту заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а також зупинення слідчим вказаного кримінального провадження мало місце під час дії КПК України 1960 року.
З 19 листопада 2012 року набув чинності новий КПК України 2012 року (далі - КПК України), в зв`язку із чим КПК України 1960 року втратив чинність.
Згідно п.8 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України допустимість доказів, отриманих до набрання чинності цим Кодексом, визначається у порядку, що діяв до набрання ним чинності.
Положеннями статті 206 КПК України 1960 року було передбачено, що досудове слідство і кримінальній справі зупиняється у випадках, зокрема, коли місцезнаходження обвинуваченого невідоме (п.1 ч.1 ст.206 цього Кодексу). У цьому випадку досудове слідство могло бути зупинене тільки після того, як слідчий винесе постанову про притягнення певної особи як обвинуваченого і виконає всі слідчі дії, проведення яких можливе у відсутності обвинуваченого, а також вживе заходів до збереження документів та інших можливих доказів у справі.
Відповідно до положень ст.210 КПК України 1960 року у разі потреби відновити досудове слідство слідчий складає мотивовану постанову, копія якої направляється прокурору.
Аналізуючи вищезазначені нормативні положення, колегія суддів звертає увагу на те, що досудове слідство у зупиненій справі відновлювалось, якщо відпали підстави для його зупинення, передбачені ч.1 ст.206 КПК України 1960 року, зокрема обвинуваченого знайдено, а також коли ці підстави продовжували існувати, але виникла необхідність у проведенні окремих слідчих дій по
збиранню та перевірці доказів, що мали значення для зупиненої справи. В останньому випадку після необхідних слідчих дій слідство знову зупинялось. Про відновлення справи слідчий мав винести постанову, в якій зазначав підставу, за якою слідство зупинено, обставини в зв`язку з якими його відновлено.
Отже, після зупинення досудового слідства у кримінальній справі проведення будь-яких слідчих дій не допускалось, окрім здійснення заходів, спрямованих на встановлення місця знаходження обвинуваченого.
Постанова старшого слідчого СВ Хмельницького МВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_22 від 13 листопада 2012 року (Т.1 а.с.109), якою кримінальну справу №26/8566 він прийняв до свого провадження і приступив до її розслідування, не є постановою про відновлення досудового слідства, як на тому наполягає прокурор, оскільки по змісту вказана постанова не відповідає вимогам ст.210 КПК України 1960 року, вона не містить вказівки на підставу, за якою слідство було зупинено, у ній не зазначено обставини в зв`язку з якими його відновлено, а також відсутнє саме рішення про відновлення досудового слідства. Крім того, при винесені цієї постанови слідчий керувався ст.113 КПК України 1960 року, про що зазначено у тексті постанові, яка визначає початок провадження досудового слідства.
Так, згідно положень ст.113 КПК України 1960 року досудове слідство провадиться лише після порушення кримінальної справи і в порядку, встановленому цим Кодексом.
Слідчий зобов`язаний негайно приступити до провадження слідства в порушеній ним чи переданій йому справі. Коли справа порушена слідчим і прийнята ним до свого провадження, то складається єдина постанова про порушення справи і прийняття її до свого провадження. В разі прийняття до свого провадження раніше порушеної справи слідчий виносить окрему постанову про прийняття справи до свого провадження.
При цьому, прийняття справи до свого провадження означає, що тільки цей слідчий може розслідувати справу, і не свідчить про відновлення провадження у зупиненій справі.
Згідно ст.65 КПК України 1960 року доказами в кримінальній справі є всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно-небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Критерії правових ознак доказів (належність, допустимість, достовірність, достатність) в КПК України 1960 року не визначені, однак їх тлумачення наводиться в теорії доказового права.
Так, допустимість доказу означає отримання фактичних даних: - належним суб`єктом, який правомочний проводити процесуальні дії для отримання доказів; - з установленого кримінально-процесуальним законом джерела; - встановленим законом способом та порядком збирання доказів.
Оскільки досудове слідство у кримінальній справі №26/8566, після його зупинення на підставі постанови слідчого від 11 жовтня 2012 року, відновлено не було, тому усі докази, отримані у послідуючому у даній кримінальній справі після 11 жовтня 2012 року є такими, що отримані з порушенням встановленого законом способу та порядку їх збирання, тобто є недопустимими.
19 листопада 2012 року набув чинності новий КПК України.
Згідно п.10 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, в редакції чинній станом на 19.11.2012, кримінальні справи, які на день набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами першої, апеляційної, касаційної інстанцій і Верховним Судом України згідно з положеннями цього Кодексу.
Крім того, до Єдиного реєстру досудових розслідувань також внесено відомості про наступні кримінальні правопорушення:
Також вказане кримінальне провадження на підставі постанови слідчого від 22 березня 2013 року знову зупинялось і постановою від 22 травня 2013 року було відновлене (Т.3 а.с.146, а.с.150).
13 травня 2016 року слідчим складено новий обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 за ч.3, ч.4 ст.190 КК України, який того ж дня затверджено прокурором ОСОБА_5 і 17 травня 2016 року отримано судом (Т.4 а.с.2-17).
Згідно п.1.2 Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України №69 від 17 серпня 2012 року, яке було чинним на час проведення досудового розслідування, Єдиний реєстр досудових розслідувань - це створена за допомогою автоматизованої системи електронна база даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у пункті 2.1 цього Положення, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.
Згідно п.2.4 цього Положення номер кримінального провадження складається з таких реквізитів: код органу, який розпочав досудове розслідування, рік, код відомства та територіального органу, номер кримінального провадження. Реквізити номера кримінального провадження зберігаються на всіх стадіях досудового розслідування.
Згідно вимог п.1 ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити відомості, зокрема, про найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер.
У відповідності до вимог ч.5 ст.280 КПК України після зупинення досудового розслідування проведення слідчих дій не допускається, крім тих, які спрямовані на розшук підозрюваного.
Таким чином, органом досудового розслідування допущено істотні порушення процесуального порядку здобуття доказів, що унеможливлює використання їх при прийнятті процесуальних рішень у даній справі у відповідності до вимог ст.86, 89 КПК України.
В контексті викладеного, колегія суддів вважає, що докази, отримані органом досудового слідства у кримінальному провадженні після зупинення досудового слідства 11 жовтня 2012 року є недопустимими, зокрема: ксерокопії прибуткових касових ордерів, ксерокопії касових стрічок в кількості 4 шт. за період 2011-2012 років, які були вилучені в ході обшуку 04.12.2012 (Т.1 а.с.177-192); копії видаткових накладних ТОВ «Золотий екватор» про придбання ОСОБА_7 пального за період з 16.08.2012 по 06.11.2012 (Т.2 а.с.8-222); копія договору поставки нафтопродуктів №К-595 від 15.05.2012, укладеного між ТОВ «Золотий екватор» та ОСОБА_7 (Т.2 а.с.225-226); копія акту звірки взаєморозрахунків між ТОВ «Золотий екватор» та ОСОБА_7 за період з січня по жовтень 2012 року (Т.2 а.с.227-229); ксерокопії карток на паливо фірми «WOG», надані свідком ОСОБА_26 під час його допиту 25.12.2012 (Т.3 а.с.5-44); довідка ПП «Автоцентр «ЛИГА-ІІ» від 09.04.2013 (Т.3 а.с.149).
Відповідно з наведених підстав, колегія суддів вважає проведеними з істотним порушенням вимог КПК України слідчі дії: огляд та вилучення 14 квитанцій згідно протоколу огляду та вилучення від 16.11.2012 (Т.1 а.с.126); обшук в приміщенні ТОВ «Золотий екватор» згідно протоколу обшуку від 04.12.2012 (Т.1 а.с.175-176); огляд предметів прибуткових касових ордерів та чотири мотки фіскальних чеків згідно протоколу огляду предметів від 13.03.2013 (Т.3 а.с.134); огляд предметів квитанцій до прибуткового касового ордеру про внесення ОСОБА_7 коштів в касу ТОВ «Золотий екватор», згідно протоколу огляду предметів від 13.03.2013 (Т.3 а.с.135), а також прийняті у кримінальному провадженні процесуальні рішення: постанову про прийняття кримінальної справи до свого провадження від 13.11.2012 (Т.1 а.с.109); протокол ознайомлення ОСОБА_7 з постановою про порушення кримінальної справи та отримання копії постанови від 13.11.2012 (Т.1 а.с.110); протокол затримання ОСОБА_7 від 13.11.2012 (Т.1 а.с.114-
Відповідно до вимог ч.1 ст.290 КПК України досудове розслідування вважається завершеним після повідомлення стороні захисту про його завершення та відкриття матеріалів. Дії слідчого і прокурора, передбачені ч.1 ст.291 та ст.293 КПК України (складення обвинувального акта, його затвердження, вручення стороні захисту та направлення до суду), є формою завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні.
Вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, визначені у ст.291 КПК України. Згідно п.3 ч.3 ст.314 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування. Діючий КПК чітко відмовився від інституту додаткового розслідування, який існував за КПК 1960 року. Відсутність можливості проведення додаткового розслідування після звернення до суду з обвинувальним актом очевидна з тексту Кодексу.
З цього випливає, що повернення обвинувального акту не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог статті 291 КПК.
З іншого боку, КПК, передбачаючи можливість повернення обвинувального акта прокурору, передбачає, що він має відповідні повноваження для усунення його недоліків на виконання вказівок суду.
У разі повернення судом обвинувального акта, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням формальних недоліків цього обвинувального акта, а не формулюванням нового обвинувачення.
Така позиція міститься у висновках Верховного Суду, висловлених у постановах від 04 жовтня 2018 року у справі №752/4900/15-к (провадження №51-3742км18) та від 18 жовтня 2022 року у справі №753/6486/21 (провадження №51-5845км21).
Разом з тим, оцінюючи докази у цьому кримінальному провадженні не лише з точки зору допустимості, а і решту доказів з точки зору достатності для висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, колегія суддів вважає, що матеріали провадження не містять належних, допустимих та достатніх доказів для доведення вини ОСОБА_7 за ч.3, ч.4 ст.190 КК України у межах висунутого їй обвинувачення та фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення встановлених слідством та інкримінованих обвинуваченій.
Так, по епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (ч.3 ст.190 КК України), колегія суддів проаналізувала показання обвинуваченої ОСОБА_7 , показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , показання свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 та ОСОБА_32 .
Згідно показань обвинуваченої ОСОБА_7 , даних нею у судовому засіданні, вбачається, що у 2011 році до неї звернувся знайомий ОСОБА_33 , який товаришував із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , із проханням підшукати для нього автомобіль з подальшим його придбанням. Такий автомобіль для ОСОБА_34 вона знайшла, він його придбав та користувався ним. Потім на прохання ОСОБА_9 , який хотів придбати автомобіль марки «Шкода Октавія» та передав їй 9000 доларів США на його придбання, вона також підшукала для нього автомобіль, пригнала цей автомобіль з м. Боярка та передала ОСОБА_9 , однак в подальшому він відмовився від цього автомобіля, бо з`ясувалось, що автомобіль піддавався фарбуванню, та повернув автомобіль їй назад. Зазначений автомобіль вона залишила у себе з наміром його подальшої реалізації, а за домовленістю із ОСОБА_9 повинна була знайти інший автомобіль, стан якого його б задовольняв. Такий автомобіль вона знайшла, він знаходився у м. Рівне та перебував у заставі в банку. Про даний автомобіль вона повідомила ОСОБА_9 , якому автомобіль сподобався і він захотів його придбати. З метою придбання автомобіля вона передала для власника ОСОБА_35 3000 доларів США, а він передав ключі та автомобіль з документами, який вона передала ОСОБА_9 і останній користувався ним близько пів року. В цей час вона періодично
погасити кредит, про що ОСОБА_35 написав відповідну розписку. З цих коштів вони погасили поточну заборгованість по кредиту в сумі 9175,19 грн., а решту коштів залишили собі. Тоді ж вони передали ОСОБА_7 автомобіль з документами. У січні 2012 року йому повідомили працівники банку про наявність заборгованості по кредиту. Він зв`язувався з ОСОБА_7 та повідомляв про борг, вона говорила що у неї матеріальні труднощі, але у лютому 2012 року вона сплатила якісь кошти на погашення заборгованості. У квітні 2012 року він повідомив ОСОБА_7 , що працівники банку хочуть оглянути автомобіль, який вона пригнала у м. Рівне на територію банку, де автомобіль вилучили працівники банку через несплату кредиту.
Показання свідка ОСОБА_31 підтвердив також в судовому засіданні свідок ОСОБА_32 .
Аналізуючи вищезазначені показання обвинуваченої, потерпілих та свідків, колегія суддів вважає, що вони не містять достатніх даних, які б підтверджували, що ОСОБА_7 використовувала обман (повідомлення потерпілим неправдивих відомостей або приховування певних обставин) з метою викликати у потерпілих впевненість про вигідність або обов`язковість передачі їй грошових коштів.
Натомість з їх показань вбачається, що потерпілі самі запропонували ОСОБА_7 підшукати для них транспортні засоби, оскільки володіли інформацією, що вона успішно надавала аналогічні послуги іншим особам. ОСОБА_7 знайшла і доставила автомобіль для ОСОБА_9 , який йому не сподобався, після чого знайшла та передала йому інший автомобіль, яким він користувався на протязі певного часу.
Отже, із доказів, які є належними та допустимими, вбачається, що стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_7 у момент заволодіння коштами потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 мала мету їх присвоїти, а зобов`язання не виконувати.
По епізоду заволодіння грошовими коштами потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 (ч.4 ст.190 КК України) колегія суддів проаналізувала показання обвинуваченої ОСОБА_7 , показання потерпілих, показання свідків ОСОБА_29 , ОСОБА_14 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 та ОСОБА_46 .
п`ятницю, однак вона не встигла їх передати в офіс ТОВ «Золотий екватор», тому у той самий день вона повернула йому усі грошові кошти назад.
Із показань потерпілого ОСОБА_11 , даних ним у суді, вбачається, що у 2012 році він хотів придбати пальне за нижчими цінами, а тому його зять ОСОБА_47 познайомив його із ОСОБА_7 , яка продавала пальне фірми «WOG» за зниженою ціною. Неподалік кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що по АДРЕСА_9 , він передав ОСОБА_7 4000 грн., однак картки на паливо на ці кошти вона йому не віддала. Також йому відомо, що перед цим його зять ОСОБА_47 також передав ОСОБА_7 500 доларів США, однак карток вона йому також не віддала. У 2016 році ОСОБА_7 повернула йому грошові кошти в сумі 4000 грн., а 05 листопада 2019 року повернула решту 4000 грн. Тому, жодних претензій він до ОСОБА_7 не має.
Потерпілий ОСОБА_12 в суді показав, що 11 вересня 2012 року, з метою придбання палива за нижчими цінами, біля приміщення «Офіс-центру», що по вул. Подільській в м. Хмельницький, він передав ОСОБА_7 182000 грн., і в той же день біля приміщення ресторану « ІНФОРМАЦІЯ_5 », що по вул. Старокостянтинівське шосе в м. Хмельницький, передав для ОСОБА_7 ще 100000 грн., а всього передав для ОСОБА_7 282000 грн., на які вона мала купити паливні картки та віддати йому. Проте, ОСОБА_7 віддала йому паливних карток лише на суму 122000 грн., а на суму 160000 грн. вона карток не віддала і цих грошей йому не повернула. Також вказує, що частина карток, які вона йому повернула виявились заблокованими. Вказує, що грошові кошти для ОСОБА_7 він передавав без будь-якого документального оформлення.
Потерпілий ОСОБА_15 показав, що наприкінці вересня 2012 року він через ОСОБА_13 передавав грошові кошти для придбання у ОСОБА_7 карток на пальне. Однак, ОСОБА_13 віддав йому лише частину карток, а на суму 9000 грн. він карток не віддав. Вказує, що він чув телефонну розмову ОСОБА_13 із ОСОБА_7 і остання запевняла, що поверне йому картки на усі гроші, які отримала від нього. Однак, картки на паливо вона не повернула, через що вони із ОСОБА_13 розділили борг і він написав в поліцію заяву на суму 9000 грн.
Із показань потерпілого ОСОБА_16 вбачається, що у серпні-вересні 2012 року він двічі придбавав у ОСОБА_7 талони на пальне, а саме, він спочатку передавав їй гроші, а вона віддавала йому картки на пальне. Останній раз у вересні 2012 року він передав їй двома платежами грошові кошти на загальну суму 176000 грн., однак карток на паливо на цю суму вона йому не передала і грошей не повернула, а потім він дізнався, що її затримали. Підтвердив, що свої відносини щодо купівлі пального вони з ОСОБА_7 документально не оформляли.
Потерпілий ОСОБА_17 також підтвердив, що у 2012 році неодноразово купував у ОСОБА_7 картки на пальне наступним чином: спочатку він передавав їй грошові кошти, а ввечері вона повертала на ту суму картки на пальне, а тому він їй довіряв. У жовтні 2012 року трьома платежами він передав для ОСОБА_7 грошові кошти на загальну суму 153000 грн., однак карток на паливо вона не віддала і грошові кошти не повернула. Підтвердив, що їх відносини будувались на довірі, а тому передачу грошових коштів та талонів вони документально не оформляли.
Потерпілий ОСОБА_18 також підтвердив, що неодноразово купував у ОСОБА_7 картки на паливо. Спочатку він передавав їй незначні суми грошових коштів, а вона віддавала йому на ту суму картки. 26 жовтня 2012 року він передав для ОСОБА_7 112140 грн., а 27 жовтня 2012 року ще 150000 грн., бо вона сказала, що перших коштів недостатньо для викупу карток по нижчих цінах. В подальшому він також передав для ОСОБА_7 ще 264000 грн., а потім ще 312000 грн., бо вона його запевняла, що віддасть картки одразу на всю суму. Всього він передав їй грошових коштів на загальну суму 788140 грн., однак карток не отримав і грошей вона йому не повернула. Підтвердив, що передачу коштів для ОСОБА_7 вони документально не оформляли.
Свідок ОСОБА_29 показав, що був присутнім в автомобілі під час передачі ОСОБА_20 грошових коштів для ОСОБА_7 на придбання карток на пальне. Стверджує, що бачив, як ОСОБА_20 передав для ОСОБА_7 8 пачок грошей по 200 грн., з якими вона пішла в офіс ТОВ «Золотий екватор», а коли повернулась назад, то карток на паливо не передала, повідомивши, що картки будуть на наступний день. Після цього зі слів ОСОБА_20 йому відомо, що картки на пальне ОСОБА_7 йому так і не віддала.
Із показань свідка ОСОБА_14 вбачається, що у 2012 році він придбавав у ОСОБА_7 картки на паливо за нижчими цінами, ніж на офіційних заправках, а потім ці картки вже за своєю ціною продавав іншим людям. Зокрема, він придбав картки на паливо для ОСОБА_13 на суму біля 100000 грн. ОСОБА_13 чотири рази давав йому грошові кошти, які він передавав для ОСОБА_7 , а та передавала на ці кошти картки, які він передавав ОСОБА_13 , однак із врахуванням уже своєї ціни на паливо. Вказує, що на кошти, отримані від ОСОБА_13 , ОСОБА_7 передала карток лише на 20%, а решту карток не передала. Після цього він познайомив ОСОБА_13 із ОСОБА_7 і той вже сам купував у неї пальне. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_7 затримали, а картки на паливо заблокували.
і при яких обставинах він передавав для ОСОБА_7 ці кошти він не пам`ятає, до поліції не звертався.
Свідок ОСОБА_53 показав, що знає ОСОБА_7 з 2012 року і неодноразово купував у неї картки на пальне, оскільки ціни були нижчими, ніж на офіційних АЗС. Стверджує, що придбав у ОСОБА_7 карток на паливо на суму 4000 доларів США, які в подальшому були заблоковані, як йому відомо, через наявність якогось кримінального провадження.
Свідки ОСОБА_42 та ОСОБА_54 показали, що у 2012 році працювали у ТОВ «Золотий екватор» в м. Хмельницький. Клієнтом ТОВ «Золотий екватор» у той період була ОСОБА_7 , яка на підставі договору про постачання нафтопродуктів, як фізична особа, купувала пальне із знижкою, яку їй погоджували в головному офісі. ОСОБА_7 вносила в касу товариства грошові кошти, і їй одразу ж на ту суму видавались картки на пальне. Заборгованості перед ОСОБА_7 у ТОВ «Золотий екватор» не було. В подальшому вказані талони були заблоковані, з яких причин їм невідомо.
Із показань свідка ОСОБА_38 вбачається, що у 2012 році він був директором Хмельницької філії ТОВ «Золотий екватор», яке було представником фірми «WOG» та займалось роздрібною торгівлею палива. ОСОБА_7 він знає як клієнта ТОВ «Золотий екватор», яка почала придбавати у них паливо з вересня 2012 року, уклавши з товариством як фізична особа відповідний договір поставки нафтопродуктів. Вказує, що ОСОБА_7 приходила особисто в офіс та вносила, спочатку від себе, а потім від імені ОСОБА_55 та ОСОБА_56 в касу товариства великі суми готівкових коштів. На усі ці кошти, їй одразу ж видавали картки на пальне. Якщо кошти вносились готівкою, то факт придбання карток на пальне підтверджувався касовим чеком, видатковою накладною, актом прийому-передачі. У листопаді 2012 року до ТОВ «Золотий екватор» почали звертатись люди, які повідомляли, що давали для ОСОБА_7 гроші, однак вона не передала їм паливним карток. У цей же період ОСОБА_57 та ОСОБА_58 звертались до Хмельницької філії ТОВ «Золотий екватор» із позовом про повернення грошових коштів за паливо, тому керівництвом товариства було заблоковано усі паливні картки, які були реалізовані. Яка доля того палива, йому не відомо.
Свідки ОСОБА_59 , ОСОБА_45 та ОСОБА_60 підтвердили, що у 2012 році їх знайома ОСОБА_7 займалась продажем палива фірми «WOG», проте хто саме був її клієнтами, а також про обставини продажу їм нічого не відомо.
Оцінюючи вищезазначені показання обвинуваченої, потерпілих та свідків, колегія суддів вважає їх недостатніми для визнання ОСОБА_7 винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Так, із показань обвинуваченої ОСОБА_7 вбачається, що вона визнає факт отримання грошових коштів від потерпілих, окрім коштів від потерпілого ОСОБА_15 , та вказує, що за вказані кошти вона придбала паливо у ТОВ «Золотий екватор» та передала усім потерпілим картки на паливо відповідно до суми переданих ними коштів.
В свою чергу потерпілі також вказували, що до подій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , вони неодноразово купували у неї пальне і будь-яких претензій до неї у них не було. Також, деякі потерпілі вказували, що на частину переданих коштів вони отримали від ОСОБА_7 картки на паливо, однак не змогли ними скористатись, оскільки картки були зблоковані. Факт блокування карток на паливо, які були реалізовані, в тому числі і ОСОБА_7 , підтвердив у судовому засіданні і свідок ОСОБА_61 , який у 2012 році був директором Хмельницької філії ТОВ «Золотий екватор».
За таких обставин, а також з урахуванням того, що для придбання палива потерпілі самі звертались до ОСОБА_7 , добровільно і неодноразово передавали їй грошові кошти і згідно їхніх показань отримували за це паливні картки, вищезазначені докази, які є належними та допустими, у своїй сукупності не є достатніми для підтвердження застосування обману зі сторони ОСОБА_7 з метою заволодіння грошовими коштами потерпілих.
Дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст.92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.
Проте, за встановлених судом обставин, матеріали кримінального провадження не містять
достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 за частинами 3, 4 статті 190 КК України у межах висунутого їй обвинувачення та встановлених слідством фактичних обставин, а тому кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпанням можливості їх отримання.
За змістом ст.129 КПК України суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тому, у випадку закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, натомість може бути предметом розгляду в порядку цивільного судочинства.
Залишення цивільного позову у кримінальному провадженні без розгляду не перешкоджає потерпілому звернутися з цим позовом до суду в порядку цивільного судочинства.
Аналогічну правову позицію Верховний Суд висловив у постановах від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к (провадження №51-7731км18), від 16 серпня 2021 року у справі №644/7193/17 (провадження №51-2271км21), від 10 січня 2022 року у справі №661/2681/18 (провадження №51-4505км22).
З огляду на викладене, цивільні позови потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, завданої злочином (Т.4 а.с.23-38), слід залишити без розгляду, що не перешкоджає потерпілим звернутися з цими вимогами до суду в порядку цивільного судочинства.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись п.3 ч.1 ст.284, ст.ст.369-372 КПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Цивільні позови ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 до ОСОБА_62 про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишити без розгляду.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча:

Судді: