ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2024 м. Бар Вінницької області

Барський районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бар Вінницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000354 від 14.11.2018 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився в с. Антонівка, Барського району Вінницької області, РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , громадянин України, не працевлаштований, освіта професійно-технічна, неодруженого, утриманці відсутні, судимості відсутні,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального Кодексу України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_5 14 листопада 2018 року близько 18:10, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним транспортним засобом ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , рухаючись по проїзній частині автомобільної дороги Т-06-10 Любар - Хмільник - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця, між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Барського району Вінницької області, зі сторони с. Іванівці Барського району Вінницької області в напрямку м. Бар Вінницької області, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, виїхав на смугу зустрічного руху і в подальшому здійснив виїзд на зустрічне узбіччя, в результаті чого з необережності здійснив зіткнення із велосипедистом ОСОБА_7 , який рухався по узбіччю в зустрічному напрямку. Після цього ОСОБА_7 був госпіталізований до Комунального некомерційного підприємства "Барська центральна районна лікарня" Барської районної ради Вінницької області, де 25.01.2019 від отриманих травм помер.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 відповідно до висновку судово-медичного експерта від 01.03.2019 № 18 отримав такі тілесні ушкодження: сполучна травма тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми - вдавленого перелому передньої стінки правої лобної пазухи; закритої травми грудної клітки та хребта - перелому шостого ребра справа по середньо-ключичній лінії, ателектазу лівої легені, закритого перелому вивиху тіла сьомого грудного хребця та компресійного перелому тіла восьмого грудного хребця з ушкодженням спинного мозку; відкритий уламковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині, а також рубці на лобі справа з поширенням на праву надбрівну дугу (2), на спинці носа справа, нижній повіці правого ока, по передній поверхні лівого стегна в середній третині, які є наслідком загоєння ран та садно по передній поверхні лівого колінного суглобу. Смерть ОСОБА_7 настала від післятравматичної двобічної гнійної бронхопневмонії, фібрінозно-гнійного плевриту, яка виникла на тлі вищевказаної сполучної травми тіла. Вищевказана сполучна травма тіла, від якої настала смерть ОСОБА_7 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як за ознакою небезпечного для життя в момент заподіяння, так і за ознакою загрозливих для життя явищ і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку експерта за результатами судової автотехнічної експертизи № 278 від 28.05.2019 в ситуації, яка склалася, в діях водія автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 є невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 порушив вимоги пункту 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пункту 10.1 Правил дорожнього руху України знаходяться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом

2.1. Позиція сторони захисту

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 надав показання такого змісту.

Зазначив, що має середню спеціальну освіту, непрацевлаштований, отримує випадкові неофіційні заробітки на будівництві як штукатур, неодружений, дітей немає, особливостей стану здоров`я та інвалідності немає.

Повідомив, що ДТП сталося 14.11.2028 біля 18 год, визнає ті обставини, що їхав за кермом у стані алкогольного сп`яніння, визнає, що було зіткнення з автомобілем Хонда , але не визнає, що збив велосипедиста, зазначив, що не бачив велосипедиста, коли їхав, і не було зіткнення з велосипедистом. Зазначив, що керував автомобілем «Нива», який був вилучений в якості речового доказу, їхав з села Іванівці в напрямку міста Бар. В автомобілі також їхали пасажири: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Перед керуванням випив літр пива міцного в Іванівцях . Дорога була слизька, видимість не дуже добра, їхав зі швидкістю не більше 60 км/год., на автомобілі було увімкнено ближнє світло фар, фари звичайні. До моменту зіткнення позаду «Ниви» інших автомобілів не було, попереду назустріч їхав автомобіль «Хонда». Велосипедиста обвинувачений не бачив. Зазначив, що його почало заносити на заокругленні дороги і потім був удар з «Хондою». Перед зіткненням бачив світло фар зустрічного автомобіля, на заокругленні дороги автомобіль обвинуваченого почало заносити, а «Ходна» якраз з поворота виїхала і відбулося зіткнення. Якщо їхати з ОСОБА_13 , там є зупинка, трохи нижче зупинки відбулося зіткнення, їхав по правій стороні, узбіччя трохи торкнув, машину понесло на праве узбіччя, бо був трохи «голольод», потім вирівняв машину і вона повернулася на асфальт, але на зустрічну смугу не виїжджав. Зіткнення відбулося посередині дороги, де якраз лінія йде, але розмітки на дорозі не було. Стверджував, що на зустрічну смугу не виїжджав. Удар відбувся в ліве колесо «Ниви» із лівим колесом зустрічного авто. Після зіткнення більше іншого удару не відчув. Після зіткнення автомобіль «Нива» перевернувся і зупинився на узбіччі зустрічної смуги руху. Обвинувачений допоміг свої пасажирам вийти з авто, а з «Хонди» вийшло двоє людей. Стосовно велосипедиста пояснив, що коли вийшов з Ниви , то не бачив велосипедиста, коли швидка приїхала, то сказали, що збили людину, місця, де лежав велосипедист - не бачив. В обвинуваченого не було тілесних ушкоджень. Після зіткнення водій « Хонди » підійшов до « Ниви », щоб подивитися, чи пасажири повиходили з авто. Вважає, що в «Ходні» було четверо чоловік, бо коли приїхала поліція, то біля «Хонди» стояло четверо чоловік, одна вагітна дівчина і хлопець, але того моменту, коли ці люди виходили з « Хонди », обвинувачений не бачив. Коли приїхала поліція, то обвинуваченого та іншого водія забрали в лікарню, де відбирали кров на наявність алкоголю, постанову про відібрання зразків обвинуваченому не вручали. Зазначив, що бачив свідка Посполітан на місці ДТП, це вона була пасажиркою «Хонди», не бачив у неї тілесних ушкоджень, бо не підходив до неї близько, бачив її на відстані. Резина в його автомобіля була нова, не рідна, цивільна відповідальність застрахована, раніше не притягувався за порушення правил дорожнього руху. Не пам`ятає, чи водій «Хонди» перемикав світло фар з дальнього на ближнє, лобове скло «Ниви» було розбито на друзки. Автомобіль «Нива» перевернувся кілька разів, потім авто поїхало на даху. Перевертали автомобіль на колеса за вказівкою поліції чи пожежної, точно не пам`ятає. Пошкоджень на автомобілі « Хонда » не бачив, бо до нього не підходив, стояв біля свого автомобіля. Обвинуваченого не повідомляли про те, коли буде проводитись експертиза. Підтвердив, що відмовився від участі в проведенні слідчого експерименту на місці ДТП, про що написав відповідну заяву, підтвердив суду, що на нього ніхто не тиснув, щоб він відмовився від участі у слідчому експерименті.

Зазначив, що його мати оплачувала лікування травмованого велосипедиста, оскільки слідчий сказав обвинуваченому, що це він його збив, під час досудового розслідування він не залучав адвоката, а залучив під час судового розгляду.

Під час допиту зазначив, що він є військовозобов`язаним, пройшов ЛКК, але його не беруть на службу, бо у нього є кримінальна справа. Неофіційно працює штукатуром.

Під час виступу у судових дебатах обвинувачений зазначив, що винен, що порушив ПДР, але не бачив велосипедиста, може випадково зачепив його.

Захисник у судових дебатах зазначив, що в інтересах захисту обвинуваченого не погоджується з його позицією про часткове визнання вини і вважає, що обвинувачений має бути виправданий.

Узагальнено позиція захисника щодо наявності підстав для постановлення виправдувального вироку базувалася на аргументах про те, що усі докази, зібрані під час досудового розслідування, є недопустими з підстав відсутності постанов про призначення групи слідчих і постанов про призначення групи прокурорів, а надані прокурором суду постанови є сфальсифікованими, усі висновки експертів мають бути визнані недопустимими, виходячи з доктрини «плодів отруйного дерева». Крім того, вказав, що версія про збиття велосипедиста ОСОБА_5 і про порушення ним Правил ПДР не є єдино можливою версією, орган досудового розслідування не розглядав інших версій, зокрема про те, що велосипедиста збив автомобіль «Хонда», не було допитано свідка ОСОБА_16 , яка була ймовірним очевидцем ДТП, не допитано лікарів, які надавали медичну допомогу велосипедисту, речові докази під час досудового розслідування не відкривалися стороні захисту, слідчий ввів обвинуваченого в оману, сказавши, що це він винний у ДТП, оскільки був у стані алкогольного сп`яніння, велосипедист не повідомив батьку, хто саме його збив, а якби це був зустрічний автомобіль ОСОБА_17 - то повідомив би це батькові, потерпілій знайшов на місці ДТП наступного дня кепку сина і автомобільний бампер, що свідчить про неналежне проведення огляду місця події, досудове розслідування проведено неналежно, оскільки велосипедиста знайшли не учасники ДТП, слідчий не оглянув речових доказів, приховував пошкодження на автомобілі « Хонда », не допитав усіх свідків, в матеріалах провадження містяться суперечливі дані з приводу того, чи оглядав експерт пошкоджені транспортні засоби, є сумніви у тому, що експерт безпосередньо проводив огляд транспортних засобів. Версія слідчого, яка була покладена в основу вихідних даних, які надавалися експерту, базувалася на недопустимих показаннях свідка ОСОБА_18 , оскільки він мав судимість, а після ДТП судимість була знята, крім того, він допитувався у нічний час. Стверджував також, що не доведено, хто саме збив велосипедиста, свідки ОСОБА_19 і ОСОБА_20 не бачили моменту збиття велосипедиста, пошкодження лобова скла « Хонди » свідчать про те, що удар відбувся ззовні і ці пошкодження характерні для падіння тіла людини на лобове скло. Посилався також на те, що зі слів матері обвинуваченого померлий порушував рекомендації лікарів, оскільки йому було потрібно більше рухатись, мати обвинуваченого надавала кошти потерпілому на лікування сина, оскільки слідчий сказав, що це син винен в ДТП. Допитаний в якості свідка понятий заперечував свою участь в огляді місця події. Сторона захисту не згодна з висновком експерта, вважає, що висновком експерта не підтверджується, що відбулося зіткнення між автомобілем ВАЗ і велосипедом, експерту були надані неправильні вихідні дані через недбале проведення досудового розслідування. Висновок експерта щодо механізму ДТП не є категоричним, висновок експерта суперечить протоколу огляду місця події, бо на « Ниві » немає пошкоджень від контакту з велосипедом, пошкодження на вилці велосипеда розташовані вище бампера «Ниви», резиновий бампер «Ниви» не міг спричинити прогин вилки велосипеда, експертом не враховано висоту автомобіля «Ниви», під час судового розгляду не встановлено, в якому саме напрямку їхав велосипедист. ОСОБА_5 не повідомили про час проведення експертизи, тому він був позбавлений можливості скористатися своїми процесуальними правами, передбаченими статями 242-243 КПК. Вважає, що між діями ОСОБА_5 і смертю велосипедиста відсутній причинно-наслідковий зв`язок.

2.2. Позиція сторони обвинувачення

Прокурор стверджував, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, підтвердилася під час судового розгляду, зокрема ті обставини, що ОСОБА_5 керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, механізм ДТП підтверджується висновком експерта ОСОБА_22 , у якому вказано, що на автомобілі « Хонда » відстуні сліди контактування із велосипедом. Всі докази, зібрані стороною обвинувачення і надані суду, були отримані відповідно до норм Кримінального процесуального кодексу України, є належними і допустимими, в своїй сукупності повністю підтверджують факт скоєння ОСОБА_5 злочину.

2.3. Показання та позиція потерпілого

Перед допитом потерпілого головуючою були виконані всі вимоги статті 353 КПК України, у тому числі потерпілого ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і приведено до присяги.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 , який є батьком померлого ОСОБА_7 , надав показання наступного змісту.

Його син прийшов додому 14.11.2018 близько 18 години, не було ще 18 год. Син сказав, що поїде прокатається. Близько 19 години потерпілому подзвонили, не знає хто, і повідомили, що його син в реанімації в тяжкому стані, його збила машина. Наступного дня син прийшов до свідомості і повідомив батьку, що тільки виїхав за місто Бар, їхав по узбіччю, раптово його щось вдарило, і він відлетів у кювет і втратив свідомість, сказав, що його вдарила машина, але потерпілий не пам`ятає, чи син йому казав, яка саме машина вдарила, ніби казав, що Жигулі , але точно не пригадує, чи син казав, яка саме машина вдарила. Син знав Правила дорожнього руху, мав посвідчення водія категорії С. Повідомив, що раптово його щось вдарило, і він відлетів у кювет. Наступного дня ОСОБА_4 знайшов на місці ДТП кепку свого сина і бампер від автомобіля, але не знає, від якого саме, повідомляв про це слідчого. Лікування сина в Бару тривало тиждень, потім відправила сина у Вінницю, там лежав в лікарні імені ОСОБА_24 , сину тяжко було дихати, дихав через апарат, потім його відправили до Бару на реабілітацію. 4-5 січня 2019 року син казав, що в нього дуже живіт болить, батько звертався до лікаря, щоб надали допомогу з катетором. 6 січня лікар сказав, що треба зробити Узд і рентген, і якщо не зроблять операцію, то син до ранку помре. Лікар сказав, що в сина лопнув сечовий міхур, на спині в сина були ознаки гниття. Лікарі казали, що в сина пробиті легені і що в нього травми, несумісні із життям, пошкодження всіх органів. На думку потерплого, лікарі у Бару були непрофесійними. Сину зробили операцію, а ІНФОРМАЦІЯ_10 від помер.

Потерпілий проживав удвох із сином, син працював у військовій частині електрогазозварювальником, ніде на обліку за станом здоров`я не стояв, алкогольними напоями не зловживав, до ДТП тяжких захворювань не мав. У сина на рукавах були світло відбиваючі елементи. У день ДТП син був одягнутий у куртку і штани.

Кошти на лікування сина давала мати обвинуваченого ОСОБА_25 , і лише вона цікавилася лікуванням сина, відвідувала його в лікарні, сам обвинувачений ніколи не приходив провідати його сина, не запитував нічого, жодного разу пробачення не просив ні в сина, ні в батька, поводиться так, ніби він нічого не винен потерпілому. Потерпілий має претензії матеріального характеру до обвинуваченого, вважає, що обвинувачений має сплатити йому відшкодування, оскільки якби його син був живим, то матеріально би підтримував батька, допомагав йому по господарству, потерпілий вважає, що обвинувачений не збирається йому нічого відшкодовувати. Зазначив, що щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

На запитання захисника уточнив, що йому ніхто ніякої шкоди не відшкодував, однак мати обвинуваченого оплачувала операції сина, одна коштувала 50 тис. грн, друга 16 тис. грн, загальну суму коштів, яку надала на лікування мати обвинуваченого потерпілий не знає, бо йому ніхто не казав, поминальний обід також оплатила мати обвинуваченого.

Під час дослідження у судовому засіданні, яке відбувалося 12.10.2023 за клопотанням захисника письмових заяв, які наявні в матеріалах справи і були долучені до матеріалів справи під час першого судового розгляду іншим складом суду, у яких потерпілий висловлювався щодо міри покарання (арк.с.35 том 1; арк. с. 44 том 2), потерпілий ОСОБА_4 зазначив, що писав таку заяву, яка знаходиться на арк.с.35 том 1 і підтримує її, підтримує також заяву, яка розміщена на арк. с. 44 том 2; щодо заяви від 11.05.2022, яка надрукована на комп`ютері і розміщена на арк. с. 228 том 2, потерпілий зазначив, що йому дали таку заяву і сказали «підпиши».

На запитання головуючої, яка наразі позиція у потерпілого під час нового судового розгляду щодо міри покарання обвинуваченому, потерпілий зазначив, що суд вирішує, яка міра покарання. Після роз`яснення головуючою, що потерпілий має право висловити суду свою думку щодо міри покарання обвинуваченому, що потерпілий може таким правом скористатися добровільно, або не скористатися, потерпілий зазначив, що не бажає висловлюватися щодо міри покарання і хай суд вирішує.

2.4. Процесуальні рішення, надані стороною обвинувачення, і документи, які стосуються підстав для внесення відомостей про злочин до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР)

2.4.1. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000354 від 14.11.2018 (витяг надано станом на 15.11.2018) (арк. с. 92, том 1), який підписаний реєстратором - старшим слідчим ОСОБА_26 , за даними якого відомості до Реєстру було внесено 14.11.2018 о 21:22:53 з кваліфікацією діяння за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України. Короткий виклад обставин згідно з витягом: 14 листопада 2018 року близько 18 години 10 хвилин на автошляху Т-06-10 «Любар - Хмільник - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця» між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Барського району Вінницької області водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21213» державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 жителя АДРЕСА_2 та в подальшому лобове зіткнення з зустрічним автомобілем марки «HONDA CIVIC» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_27 . Під час ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження і в подальшому був госпіталізований до КУ «Барська ЦРЛ» з попереднім діагнозом: «множина травма: відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, відкритий перелом лівого стегна», Згідно із цим витягом з ЄРДР станом на 15.11.2018 слідчим у кримінальному провадженні визначено ОСОБА_26 , процесуальні керівники - прокурори ОСОБА_28 і ОСОБА_29 .

2.4.2. Рапорт начальника СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 (арк. с. 94, том 1), який зареєстровано в журналі єдиного обліку за №4142 від 14.11.2018, про те, що 14.11.2018 отримано заяву та зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 4142 від 14 листопада 2018 року як ДТП з травмованими. Фабула єдиного обліку згідно з даними рапорта: 14 листопада 2018 року о 18:16 зі служби "102" надійшло повідомлення від заявника ОСОБА_31 , яка повідомила, що 14 листопада 2018 року о 18 год. 14 хв. на виїзді за 2 км від Бару в напрямку Вінниці відбулось зіткнення між авто Нива і іномаркою.

У рапорті також вказано про результати відпрацювання виклику поліції згідно з рапортом начальника СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 , що після прибуття на місце події було встановлено, що гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_3 , керуючи автомобілем ВАЗ 21213 д.н.з. НОМЕР_16 рухаючись в напрямку м. Бар зі сторони с. Іванівці, Барського району при в?їзді в м. Бар не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху здійснив наїзд на велосипедиста гр. ОСОБА_7 , 37 років жителя АДРЕСА_2 , після чого допустив зіткнення з автомобілем на іноземній реєстрації ХОНДА д.н. з НОМЕР_3, який рухався у зустрічному напрямку, під керуванням гр. ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в автомобілі знаходилася пасажир гр. ОСОБА_32 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_4 . Внаслідок ДТП гр. ОСОБА_33 отримала незначні тілесні ушкодження не госпіталізовано. Гр. ОСОБА_7 каретою швидкої допомоги доставлено в реанімаційне відділення Барської ЦРЛ з діагнозом множинна травма: ВЧМТ, забій головного мозку, відкритий перелом лівого стегна, травматичний шок. Водій ОСОБА_5 перебував в стані алкогольного сп?яніння 2,01 пром. Вирішується питання про поміщення автомобілів на арешт-майданчик Барського ВП.

2.4.3. Заява потерпілого ОСОБА_4 до Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області від 15.11.2018 (арк. с. 96, том 1), зареєстрована в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 4159 від 15.11.2018, де зазначено, що 14 листопада 2018 року о 18 год. 15 хв. біля кафе "Дикий мед" на автомобільній дорозі м. Бар - с. Іванівці сталася дорожньо-транспортна пригода, яку вчинив житель с. Антонівка Барського району Вінницької області ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП його син ОСОБА_7 , який зазнав тяжких ушкоджень, знаходиться в реанімаційному відділенні у важкому стані. Просить відкрити кримінальне провадження щодо

ОСОБА_5 , зареєстрований в журналі єдиного обліку за №300 від 25.01.2019, згідно з яким 25.01.2019 в чергову частину Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області надійшло повідомлення по тел. «102» від чергового лікаря реанімаційного відділення Барської ЦРЛ про те, що помер ОСОБА_7 (арк. с. 215, том 3).

2.4.4. Постанова слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 про зміну кваліфікації від 01.03.2019, згідно з якою у зв`язка із смертю ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 було змінено кваліфікацію з часин 1 статті 286 КК України на частину 2 статті 286 КК України. а

2.4.5. Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0000354 від 14.11.2018 (витяг надано станом на 22.03.2019) (арк. с. 219, том 3), який підписаний реєстратором - старшим слідчим ОСОБА_26 , короткий виклад обставин згідно з витягом: 14 листопада 2018 року близько 18 години 10 хвилин на автошляху Т-06-10 «Любар - Хмільник - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця» між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Барського району Вінницької області водій ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 житель АДРЕСА_1 керуючи автомобілем марки «ВАЗ 21213» державний номерний знак НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 жителя АДРЕСА_2 та в подальшому лобове зіткнення з зустрічним автомобілем марки «HONDA CIVIC» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_27 . Під час ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження і в подальшому був госпіталізований до КУ «Барська ЦРЛ» з попереднім діагнозом: «множина травма: відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, відкритий перелом лівого стегна», Згідно із цим витягом з ЄРДР станом на 15.11.2018 слідчим у кримінальному провадженні визначено ОСОБА_26 , процесуальні керівники - прокурори ОСОБА_28 і ОСОБА_29 .

2.4.6. Доручення про проведення досудового розслідування від 14.11.2018, згідно з яким заступник начальника Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_34 доручив слідчому ОСОБА_26 здійснення досудового розслідування за фактом ДТП, яке сталося 14.11.2018 (том 5)

2.4.7. Постанова про призначення групи слідчих від 15.11.2018, згідно з якою визначено слідчим у кримінальному провадженні ОСОБА_26 (копія - арк. с. 17, том 5, оригінал - том 5).

2.4.8. Постанова про призначення групи прокурорів від 14.11.2018, згідно з якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 у складі прокурорів Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_29 , ОСОБА_3 , ОСОБА_28 , начальника Барського відділу ОСОБА_35 (копія - арк. с. 33, том 3, оригінал том 5).

2.4.9. Постанова про призначення групи прокурорів від 05.06.2019, згідно з якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 у складі начальника Барського відділу Жмеринської місцевої прокуратури ОСОБА_35 , прокурорів ОСОБА_28 , ОСОБА_3 (копія - арк. с. 43, том 3, оригінал - том 5).

2.4.10. Постанова про зміну групи прокурорів від 28.12.2022, згідно з якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 у складі начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_36 (надано оригінал) (арк. с. 72, том 3).

2.4.11. Постанова про зміну групи прокурорів від 02.02.2023, згідно з якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 у складі начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_37 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 (надано копію) (арк. с. 89, том 3).

2.4.12. Постанова про зміну групи прокурорів від 20.05.2024, згідно з якою призначено групу прокурорів у кримінальному провадженні №0000354 від 14.11.2018 у складі начальника Барського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_3 , прокурорів ОСОБА_37 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 (арк. с. 89, том 5).

2.4.13. Постанова слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14.11.2018 (арк. с. 99, том 1)), відповідно до якої транспортний засіб ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_5 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, серії АНС , номер НОМЕР_7 , належить на праві власності ОСОБА_40 , зареєстрованому по АДРЕСА_5 , та який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживаючого по АДРЕСА_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000354 від 14 листопада 2018 року та поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, що за адресою: вул. Святого Миколая, 14, м. Бар (наразі Жмеринського району), Вінницької області.

У вказаній постанові зазначено, що під час проведення першочергових заходів було встановлено, що 14 листопада 2018 року близько 18:10, на автошляху Т-06-10 Любар - Хмільник - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця, між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Барського району Вінницької області, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , керуючи автомобілем марки ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_2 , та в подальшому лобове зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_27 ; під час ДТП ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження і в подальшому був госпіталізований до КУ "Барська центральна районна лікарня" з попереднім діагнозом: «множинна травма: відкрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, відкритий перелом лівого стегна».

У постанові також вказано, що після завершення огляду місця події автомобіль марки ВАЗ-21213 був вилучений згідно з пунктом 2 статті 167 КПК України та поміщений на арешт-майданчик Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області.

2.4.14. Постанова слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14 листопада 2018 року, відповідно до якої транспортний засіб "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_8 , який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаючого по АДРЕСА_6 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000354 від 14 листопада 2018 року та поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області;

2.3.15. Постанова слідчого СВ Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_26 про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 14 листопада 2018 року, відповідно до якої транспортний засіб - велосипед "MC Kenzie", який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди перебував у користуванні ОСОБА_7 , проживаючого по АДРЕСА_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000354 від 14 листопада 2018 року та поміщено на спеціальний майданчик зберігання транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області;

2.4.16. Ухвала слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2018 (справа №125/2381/18, провадження №1-кс/125/605/2018) (арк. с. 102-104, том 1), про накладення арешту на транспортний засіб "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_8 , який було вилучено у ОСОБА_27 та який знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, з подальшим зберіганням останнього на вказаному майданчику;

2.4.17. Ухвала слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2018 (справа №125/2381/18, провадження №1-кс/125/606/2018) (арк. с. 105-108, том 1) про накладення арешту на транспортний засіб ВАЗ- НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_5 , який було вилучено у ОСОБА_5 та який знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, з подальшим зберіганням останнього на вказаному;

2.4.18. Ухвала слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2018 (справа №125/2381/18, провадження №1-кс/125/607/2018) (арк. с. 108-110, том 1) про накладення арешту на транспортний засіб - велосипед "MC Kenzie", який було вилучено у ОСОБА_7 та який знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, з подальшим зберіганням останнього на вказаному майданчику;

2.5. Докази щодо суті обвинувачення, надані стороною обвинувачення

2.5.1. Показання свідка ОСОБА_41 (під час досудового розслідування свідок мала прізвище ОСОБА_20 , яке змінила у зв`язку із реєстрацією шлюбу).

Свідок ОСОБА_41 у судовому засіданні надала показання такого змісту.

На час ДТП 14.11.2018 свідок була пасажиркою автомобіля Хонда, за кермом був ОСОБА_42 , інших осіб в автомобілі не було. Їхали з Бару на Вінницю . ДТП сталося на відрізку дороги між Баром та Іванівцями , свідок сиділа спереду біля водія, світло фар було увімкнено, їхали нешвидко, зі швидкістю приблизно 50 км/год., точної швидкості не пам`ятає, був туман, позаду них інших транспортних засобів не було. Побачила велосипедиста, коли було включено дальнє світло фар, побачивши велосипедиста водій Хонди перемкнув на ближнє світло фар. Велосипедист їхав перед ними ближче до узбіччя, точно назвати напрям руху велосипедиста не може. За кілька метрів перед Хондою свідок побачила іншу машину. Коли водій Хонди побачив іншу машину, то почав виляти трохи вбік, але не виїжджав на зустрічну смугу. Пам`ятає, що через кілька секунд, після того, як побачила перед собою іншу машину, яка рухалася по смузі руху Хонди , відбулося зіткнення, детально місця зіткнення не пам`ятає, відчула удар, пам`ятає, що удар відбувся в ліву сторону автомобіля, що було після зіткнення не пам`ятає, бо вдарилася головою об лобове скло, текла кров з голови, свідку накладали шви, після удару головою лобове скло виглядало як сітка, як павутиння. Після зіткнення автомобіль Хонда зупинився, коли свідок вийшли з автомобіля, то зустрічний автомобіль був перевернутий, перебував на проїжджій частині, з нього виходили люди. Свідок сказала ОСОБА_18 , що пам`ятає людину на велосипеді і вони пройшли трохи далі і побачили, як велосипедист лежав збоку на узбіччі по стороні руху Хонди. На думку свідка, не було інших свідків ДТП, крім пасажирів і водіїв двох причетних авто. Велосипед лежав по правій стороні, як їхати з Бару, велосипедист лежав на узбіччі, не в обриві. Зазначила, що була пристебнута ременем безпеки, не пам`ятає, чи ОСОБА_18 був пристебнутий. Був туман, видимість близько 20 метрів. Свідок зазначила, що не бачила зіткнення з велосипедистом. Про удар чолом об лобове скло свідок раніше не повідомляла, оскільки її про це не запитували, медичну допомогу по накладанню швів свідку надавали в лікарні в Бару вдень ДТП .

2.5.2. Показання свідка ОСОБА_45 .

Свідок ОСОБА_46 , допитаний у судовому засіданні, надав показання такого змісту.

На запитання прокурора відповів, що 14.11.2018 він був на похоронів с. Іванівці, подзвонив обвинуваченому ОСОБА_5 та попросив приїхати його забрати. ОСОБА_5 приїхав та забрав його. В автомобілі ще знаходилися дружина свідка ОСОБА_47 та ОСОБА_48 . Коли вони їхали, автомобіль став некерованим, його почало "водити" в різні сторони, тоді авто перекинуло на дах. Свідок пам`ятає людей, крики, поліцію, «швидку». Свідок разом з дружиною сидів в автомобілі на задньому сидінні. ОСОБА_11 сидів попереду. Був дощ, мряка, туман, рухалися зі швидкістю 50-60 км/год. Про те, щоб ОСОБА_5 приїхав, вони домовилися заздалегідь за декілька годин. На думку свідка, ОСОБА_5 не був у стані алкогольного сп`яніння. Автомобілем керував як зазвичай. На думку свідка, автомобіль почало "водити" через погану дорогу, тому що вона була слизька. Рухалися в напрямку м. Бар по правій смузі руху. Вони рухалися прямо, потім автомобіль почав здійснювати маневри, його заносило вліво, вправо. Свідок не бачив, що в цей момент робив ОСОБА_5 , тому що сидів позаду. Світло фар було включено. Свідок не пам`ятає, чи були перешкоди перед тим, як автомобіль почало заносити. Коли автомобіль почало "водити", він знаходився в своїй смузі руху. Свідок прийшов до тями, коли автомобіль лежав догори колесами. Автомобіль лежав на лівій стороні дороги по ходу їхнього руху. Коли свідок прийшов до свідомості, витягнули ОСОБА_49 , тоді ОСОБА_5 витягнув його. Був заведений двигун, тік бензин. Потім хтось крикнув "велосипед". Коли свідок отямився, на місці події був жовтий автомобіль, там були молоді люди. Цей автомобіль стояв на своїй проїзній частині в напрямку с. Іванівці. Далі дружина свідка втратила свідомість, її занесли в швидку, він поїхав разом з нею. Дружина втратила свідомість через те, що вона злякалася в момент аварії, почула "велосипед" і втратила свідомість. Там вже була «швидка», яка їх забрала, на місце події вони не поверталися.

На запитання захисника відповів, що не пам`ятає, чи були там інші автомобілі «швидкої допомоги». «Швидка», пожежна та поліція знаходилися навпроти «Ниви». Пошкоджений автомобіль знаходився позаду них, ближче до с. Іванівці. Велосипедист знаходився ще вище пошкодженого жовтого автомобіля, ближче до с. Іванівці. Коли свідок їхав, він не відчув ніякого удару, відчув тільки те, що автомобіль став некерованим. Після ДТП у «Ниви» не було колеса, автомобіль був на даху. Свідок вказував, що він був випивши, як йому потім стало відомо, всі, хто був в автомобілі, вживали алкоголь.

На уточнюючі питання учасників розгляду і суду відповів, що місце розташування велосипеда він не бачив, тільки чув, що хтось крикнув "велосипед". Коли він їхав у машині, перед тим, як авто перекинулось, велосипед він не бачив. Коли автомобіль перекинувся і свідок вийшов з нього, велосипед він не бачив. Свідок описував місце розташування велосипеда, тому що хтось крикнув "велосипед". Свідок вказав, що бачив перевернуту Ниву, жовтий автомобіль, де розташований велосипед та велосипедист - він не бачив.

2.5.3. Показання свідка ОСОБА_50 .

Свідок ОСОБА_51 , допитаний у судовому засіданні, надав показання такого змісту.

На запитання прокурора відповів, що він є близьким другом обвинуваченого. Свідок, ОСОБА_46 , дружина ОСОБА_52 разом з обвинуваченим ОСОБА_5 їхали в машині. Була погана погода, йшов дощ і примерзало. Вони їхали з с. Іванівці в м. Бар зі швидкістю приблизно 50 км/год. В село Іванівці вони відвезли ОСОБА_52 на похорон, зачекали його там і разом поверталися назад. Він та ОСОБА_5 на похорон не ходили. Коли вони поверталися, машину почало заносити, після чого свідок отямився, коли його дістали з машини. Пам`ятає, як ОСОБА_53 тягнув його з машини, підняв. Машина була догори дном і ще працювала, з баку тік бензин. Потім приїхала «швидка допомога» та поліція. Коли вони їхали, свідок сидів на передньому правому сидінні. Автомобіль після перекидання лежав з лівої сторони по напрямку руху в м. Бар, машина знаходилася між узбіччям та проїзною частиною дороги. Інший пасажир, ОСОБА_46 , виліз, витягнув дружину, потім витягнули свідка ОСОБА_11 . ОСОБА_5 в момент коли свідка діставали, заглушував машину, тому що розтікався бензин. Свідка ОСОБА_55 витягнув ОСОБА_46 (перед цим свідок вказував, що його витягнув ОСОБА_53 ). Після того, як його витягнули з машини, була метушня, багато людей. Відповів, що сидячи на передньому сидінні автомобіля, він не бачив нікого, в тому числі велосипедиста. Дізнався про травмованого велосипедиста, коли вже на місці події була метушня. Не бачив, де лежав велосипед та велосипедист. З місця події його забрав сусід ОСОБА_5 . В результаті ДТП ніхто з пасажирів автомобіля пошкоджень не отримав, до лікарні не зверталися.

Пояснив також, що поїхав з ОСОБА_5 в с. Іванівці, щоб останньому не було нудно чекати. В день, коли трапилась ДТП, перед поїздкою свідок був вдома, зідзвонилися та поїхали. Перед поїздкою свідок вживав алкоголь, не знає, чи вживав обвинувачений ОСОБА_5 . Сказав, що ОСОБА_5 не було в компанії, де він вживав алкоголь.

На запитання захисника відповів, що коли його витягнули з автомобіля, він побачив попереду, в сторону м. Бар, мигалки поліції, стояв автомобіль, дівчина кричала, пожежне авто. Бачив автомобіль Шкода, карети швидкої допомоги, попереду Ниви в напрямку м. Бар. Відповів, що ОСОБА_5 за кермом поводив себе нормально, вони їхали та розмовляли. Вважає, що обвинувачений був випивши. На думку свідка це ніяк не впливало на те, як обвинувачений керує автомобілем. Перед тим, як автомобіль перекинувся, свідок не відчував ніяких ударів. Зрозумів, що трапилось, коли його витягнули з автомобіля.

На питання потерпілого відповів, що він не бачив велосипедиста, вказав, що вони дивились на дорогу, тому що вона була слизька. На уточнююче запитання суду відповів, що перед тим, як автомобіль перекинувся, він дивився на дорогу.

2.5.4. Протокол огляду місця дорожньо-транспортної події з додатками (схема місця ДТП, яка підписана без зауважень двома понятими, ОСОБА_27 , ОСОБА_5 ) від 14.11.2018 (арк. с. 56-62, том 2), складений слідчим СВ Барського відділення поліції Жмеринського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_26 , огляд проведено за участі понятих ОСОБА_56 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_57 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

У протоколі вказано, що місце проведення огляду є автошлях Т-06-10 між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Вінницької області, огляд проводився в погодних умовах: похмуро, дощ, температура повітря +3 градуси за Цельсієм, напрямок проведення огляду - зі сторони міста Бар в напрямку села Іванівці, вид події - 1. наїзд на велосипедиста, 2. зіткнення транспортних засобів. Оглядом установлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди - це автошлях Т-06-10 між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Вінницької області, автомобільна дорога, проїзна частина - горизонтальна ділянка, пряма в плані, вид покриття - асфальтобетонне, стан покриття - вологе, чисте, дорожнє покриття загальною шириною - 9,0 метрів, призначено для руху в двох напрямках, наявні дві смуги руху, на проїзній частині лінії горизонтальної розмітки відсутні. До проїзної частини справа примикає узбіччя - 2,4 метри, зліва - 1,8 метр, далі за узбіччям справа - кювет, поле, за узбіччям зліва - кювет, поле. Час доби - темний, не освітлено.

У протоколі щодо розташування транспортних засобів на місці події вказано наступне. На проїзній частині частково на узбіччі розміщений автомобіль ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 на смузі руху у напрямку села Іванівці на відстані від осі переднього лівого колеса та заднього лівого колеса до електроопори №1 25, 8 м і 26 м відповідно та на відстані 1,1 м від осі заднього лівого колеса до правого краю проїзної частини автомобільної дороги. Далі у напрямку села Іванівці на узбіччі з правої сторони розташований

У протоколі щодо локалізації пошкоджень транспортних засобів вказано наступне. У автомобіля Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_3 пошкоджене переднє ліве крило, переднє ліве колесо. У автомобіля ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 деформація усього кузова. У велосипеда «МС Kenzie» пошкоджена передня вилка та переднє колесо у вигляді деформації обода.

У протоколі щодо слідів шин, їх параметрів, наявності відділених від транспортного засобу частин деталей і інших об`єктів вказано наступне. На проїзній частині та частково на узбіччі праворуч у напрямку села Іванівці знаходиться осип скла шириною 2,8 метра та довжиною 2,6 метра. Осип скла починається на відстані 27,3 метра від електроопори №1. Осип скла починається на відстані 2,4 метра від правого краю проїзної частини та закінчується на правому узбіччі. Далі за осипом скла на проїзній частині, на смузі руху у напрямку села Іванівці на відстані 38,3 метра знаходиться рама лобового скла автомобіля ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 та знаходиться на відстані 1,2 метра від правого краю проїзної частини та закінчується на відстані 0,6 метрів від правого краю проїзної частини. На відстані 46,2 метра від електроопори №1 на узбіччі з правої сторони у напрямку села Іванівці та на відстані 0,6 метрів до початку проїзної частини знаходиться переднє ліве колесо автомобіля ВАЗ НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_2 . Далі на проїзній частині на смузі руху у напрямку села Іванівці на відстані 56,5 метрів від електроопори починається осип пластику та полімерних матеріалів. Центр осипу знаходиться на відстані 2,0 метрів від правого краю проїзної частини. Довжина осипу складає 5,7 метрів, а ширина 2,5 метра. На узбіччі з правої сторони у напрямку руху села Іванівці на відстані 1,7 метра від початку проїзної частини та на відстані 61,4 метра від електроопори №1 знаходиться корпус дзеркала заднього виду (ліве) автомобіля Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_3 .

У протоколі також вказано, що з місця події вилучені: Автомобіль ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль Honda Civic, державний номерний знак НОМЕР_3 , велосипед марки «МС Kenzie», застосовувались технічні засоби: Фотоапарат Sony 8 Mpx, рулетка 30 м.

У протоколі вказано, що протокол зачитано вголос, надано письмовий протокол, зауваження та доповнення не надходили.

З ілюстрованих таблиць, які є додатком до протоколу огляду місця події (фото№1, фото №2, фото №3) (арк. с. 60-61, том 2) вбачається, що автомобіль ВАЗ 21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , перекинувся на дах.

Додатком до протоколу огляду місця події є схема місця ДТП, яка підписана слідчим ОСОБА_26 , підписана без зауважень двома понятими, а також ОСОБА_5 і ОСОБА_27 .

2.5.5. Копія посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_10 , видане 12.03.2014, чинне до 12.03.2044 (арк. с. 155, том 1).

2.5.6. Поліс №АМ/1825526 від 13.12.2017 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно з яким ОСОБА_5 застрахував свою відповідальність (арк. с. 156, том 1).

2.5.7. Постанова прокурора ОСОБА_29 про отримання зразків для проведення експертизи від 14.11.2018 (арк. с. 174, том 3), згідно з якою прокурор постановив відібрати зразки крові у ОСОБА_5 , постанову оголосити ОСОБА_5 .

2.5.8. Протокол відбору зразків для дослідження від 14.11.2018 (арк. с. 173, том 3), згідно з даними якого слідчий ОСОБА_26 в приміщенні Барської ЦРЛ за участю медичного працівника ОСОБА_58 в присутності понятих ОСОБА_57 , ОСОБА_33 відібрав зразки крові у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_11.

Протокол підписаний ОСОБА_5 , двома понятими та медичним працівником ОСОБА_59 .

2.5.9. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 142, складений лікарем Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" ОСОБА_60 14.11.2018 о 18 год. 55 хв. (арк. с. 94, том 1), відповідно до якого 14.11.2018 о 18 год. 55 хв. проведено огляд ОСОБА_5 , за результатами якого встановлено, що ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння, концентрація алкоголю в крові ОСОБА_5 складала 2,01 проміле.

Висновок містить підпис ОСОБА_5 на підтвердження ознайомлення із висновком.

2.5.10. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 143, складений лікарем Комунальної установи "Барська центральна районна лікарня" ОСОБА_60 14.11.2018 року о 19 год. 00 хв. (арк. с. 95, том 1), відповідно до якого проведено огляд ОСОБА_27 , у ОСОБА_27 ознак сп`яніння не виявлено.

2.5.11. Висновок судово-медичного експерта відділення судово-медичної токсикології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_61 № 3337 від 12.12.2018 (арк.с. 111-112, том 1), згідно з яким при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_7 , методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 0,8 ‰. Наявність метилового спирту, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. В зв`язку з недостатньою кількістю доставленого матеріалу провести дослідження крові на наявність наркотичних чи психотропних речовин не виявляється можливим.

2.5.12. Висновок відділення судово-медичної токсикології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_61 № 3339 від 12.12.2018 (арк. с. 113-114, том 1), відповідно до якого при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_5 , методом газово-рідинної хроматографії, виявлено етиловий спирт у концентрації 1,5 ‰. Наявність метилового спирту, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. В зв`язку з недостатньою кількістю доставленого матеріалу провести дослідження крові на наявність наркотичних чи психотропних речовин не виявляється можливим.

2.5.13. Висновок судово-медичного експерта відділення судово-медичної токсикології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_61 № 3338 від 10.12.2018 (арк.с. 175-176, том 3), згідно з яким при судово-хімічній експертизі крові ОСОБА_27 методом газово-рідинної хроматографії наявність метилового, етилового спиртів, а також пропилового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено. В зв`язку з недостатньою кількістю доставленого матеріалу провести дослідження крові на наявність наркотичних чи психотропних речовин не виявляється можливим.

2.5.14. Направлення на судово-медичне дослідження трупа від 25.11.2019 (арк. с. 216, том 3), видане слідчим ОСОБА_26 завідуючому Барського районного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_62 , яким на дослідження направлено труп ОСОБА_7 .

2.5.15. Лікарське свідоцтво про смерть №18 від 27.01.2019, довідка про причину смерті від 27.01.2019, видані судовим експертом ОСОБА_63 (арк. с. 216, том 3), згідно з якими ОСОБА_7 помер 25.01.2019 у стаціонарі, основна причина смерті: двобічна пневмонія, сполучна травма тіла, велосипедист травмований при зіткненні з легковим автомобілем.

2.5.16. Висновок судово-медичного експерта Барського районного відділення Обласного бюро судово-медичної експертизи ОСОБА_64 № 18 від 01.03.2019 (арк. с. 115-118, том 1).

У висновку вказано, що на підставі судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_65 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , результатів судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів ("Висновок експерта" № 329 від 31.01- 28.02.2019), беручи до уваги відомості із медичної карти стаціонарного хворого № 7454/2182/552 хірургічного та реанімаційного відділень Комунального некомерційного підприємства "Барська центральна районна лікарня" та обставини випадку, експерт дійшов наступних висновків.

У ОСОБА_7 мала місце сполучна травма у вигляді закритої черепно-мозкової травми - вдавленого перелому передньої стінки правої лобної пазухи; закритої травми грудної клітки та хребта-перелому 6-го ребра справа по середньо-ключичній лінії, ателектазу лівої легені, закритого переломо-вивиху тіла 7-го грудного хребця та компресійного перелому тіла 8-го грудного хребця з ушкодженням спинного мозку; відкритий уламковий перелом лівої стегнової кістки в середній третині, а також рубці на лобі справа з поширенням на праву надбрівну дугу (2), на спинці носа справа, нижній повіці правого ока, по передній поверхні лівого стегна в середній третині, які є наслідком загоєння ран та садно по передній поверхні лівого колінного суглобу. Характер вищевказаних ушкоджень м`яких тканин та кісток, їх локалізація, загальна кількість, вказують на те, що вони могли бути наслідком автотранспортної травми і виникли від дії твердого тупого предмета (предметів) за механізмом - удар та тертя 14.11.2018. Смерть ОСОБА_7 настала від післятравматичної двобічної гнійної бронхопневмонії, фібрінозно-гнійного плевриту, яка виникла на тлі вищевказаної сполучної травми тіла і підтверджується даними судово-медичної експертизи трупа, результатами судово-гістологічної експертизи шматочків внутрішніх органів ("Висновок експерта" № 329 від 31.01- 28.02.2019) та відомостями із медичної карти стаціонарного хворого № 7454/2182/552 хірургічного і реанімаційного відділень Комунального некомерційного підприємства "Барська центральна районна лікарня", на його ім`я. Вищевказана сполучна травма тіла, від якої настала смерть ОСОБА_7 , має ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як за ознакою небезпечного для життя в момент заподіяння, так і за ознакою загрозливих для життя явищ і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

2.5.17. Висновок судового експерта завідувача сектору автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 № 89 від 20.02.2019 за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів (арк. с. 120-125, том 1), відповідно до якого: 1. На момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , знаходяться у працездатному стані. У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено. На момент експертного огляду ходова частина автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, вказані в дослідницькій частині висновку, які виникли в процесі розвитку події ДТП. Ходова частина автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , до моменту ДТП перебувала в працездатному стані, при цьому несправностей, які б могли впливати на керованість даного автомобіля до моменту розвитку події ДТП не виявлено. Вирішення питань під номерами 2 і 3 втрачає технічний зміст і не досліджувалось, по причинах вказаних в дослідницькій частині (Питання №2, яке ставилося експерту: якщо несправності виникли до ДТП, то чи водій міг їх виявити? Питання №3, яке ставилося експерту: чи можуть виявлені пошкодження та несправності бути причиною ДТП?).

У вступній частині висновку вказано, що експерт ОСОБА_22 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», має стаж експертної роботи з 2001 року.

У пункті 1 дослідницької частини вказаного висновку експерта зазначено, що на дослідження представлений автомобіль "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , огляд автомобіля проводився на території арешт майданчика Барського ВП, в присутності слідчого ОСОБА_26 Доступ до автомобіля обмежений.

2.5.18. Висновок судового експерта завідувача сектору автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 № 88 від 21.02.2019 за результатами проведення судової експертизи технічного стану транспортних засобів (арк. 127-133, том 1), відповідно до якого: 1. На момент експертного огляду гальмівна система, рульове керування та ходова частина автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , знаходиться в технічно несправному та непрацездатному стані через несправності, вказані в дослідницькій частині висновку. Гальмівна система та рульове керування автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , до моменту ДТП перебували в працездатному стані, при цьому несправностей, які б могли впливати на керованість даного автомобіля до моменту розвитку події ДТП не виявлено, вказані несправності виникли в процесі розвитку події ДТП. Візуальних ознак, які б свідчили про невідповідність ходової частини технічним вимогам п. 31.4.5. Правил дорожнього руху не виявлено, однак встановити стан ходової частини автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , до моменту ДТП не видалось за можливе в зв`язку із аварійними пошкодженнями транспортного засобу, та по причинах, вказаних в дослідницькій частині. Виявлені під час дослідження несправності ходової частини автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , носять аварійний характер та їх виникнення може бути пов`язане із дією ударних навантажень, що діяли на елементи конструкції автомобіля під час розвитку ДТП. 2. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах гальмівної системи та рульового керування автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , несправностей, які могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП найбільш ймовірно не виявлено, тому вирішення питання: "Якщо несправності виникли до дорожньо-транспортної пригоди, то чи міг водій їх виявити?" втрачає технічний зміст і не досліджувалось. Що ж стосується ходової частини даного автомобіля, то необхідно зазначити, що з огляду на викладене в дослідницькій частині питання про те, чи міг водій виявити несправності до ДТП не вирішувалось. 3. Оскільки під час експертного огляду у вузлах та агрегатах гальмівної системи та рульового керування автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , несправностей, які могли б впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП найбільш ймовірно не виявлено, тому вирішення питання: "Чи можуть виявлені пошкодження та несправності бути причиною дорожньо-транспортної пригоди?" втрачають технічний зміст і не досліджувались. Що ж стосується ходової частини даного автомобіля, то необхідно зазначити, що з огляду на викладене в дослідницькій частині питання про те, чи є причинний зв`язок між несправностями та ДТП, не вирішувалось.

У пункті 1 дослідницької частини вказаного висновку експерта зазначено, що на дослідження представлений автомобіль ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , огляд автомобіля проводився на території арешт майданчика Барського ВП, в присутності слідчого ОСОБА_26 . Доступ до автомобіля обмежений.

2.5.19. Висновок судового експерта завідувача сектору автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 № 186 від 14.05.2019 за результатами проведення трасологічної експертизи (арк. 135-144, том 1), відповідно до якого: 1.2. Механізм розвитку пошкоджень на автомобілі ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобілі "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 при їх контактуванні найбільш ймовірно був наступний: спочатку відбувалось контактування переднього бампера автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до початку утворення його згину з переднім бампером автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , що призвело до зриву його з місця свого конструктивного кріплення, після цього в процесі подальшого взаємного проникнення відбувається наступне контактування та деформація лівих частина капотів ТЗ, тоді передня панель та переднє ліве крило автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , починає контактування з переднім лівим крилом автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , що в свою чергу призводить до деформацій елементів лівої передньої підвіски з послідуючим її зміщенням спереду назад. Після чого відбулось послідуюче ковзне контактування передньої панелі та переднього лівого крила автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , з передньою лівою дверкою автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_17. 3. Механізм утворення пошкоджень наданого на експертизу переднього лівого колеса автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , наступний: на дане колесо діяло значне ударне навантаження з напрямком прикладання деформуючого зусилля до центру колеса, що спричинило утворення деформації у вигляді згину з внутрішньої сторони диску та послідуючого його розлому, та в процесі зіткнення ТЗ боковина шини з зовнішньої сторони взаємодіяла з твердим гострим слідоутворюючим предметом, можливо кузовними деталями ТЗ або деталями підвіски, що спричинило утворення наскрізного розрізу. 4. Механізм розвитку пошкоджень деталей передньої лівої підвіски автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , найбільш ймовірно наступний: внаслідок дії значного ударного навантаження з напрямком спереду назад, що перевищує межу пластичності матеріалів з яких виготовлені деталі підвіски, відбулась деформування, згин верхнього та нижнього ричагів і в послідуючому або під час даної дії відбулось роз`єднання шарових опор та від`єднання лівої маточини від ричагів автомобіля. 5. Пошкодження (руйнування) шарнірного з`єднання верхньої та нижньої шарових опор автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , найбільш ймовірно сталося при дії значного статичного і динамічного (ударного) навантажень із розтягом не експлуатаційного (аварійного) характеру, які перевищили межу міцності (несучу спроможність) даного з`єднання необхідного для їх підтримання в працездатному стані в процесі експлуатації (під час руху) транспортного засобу. 6. На момент первинного контакту кут між подовжньою віссю автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та подовжньою віссю автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , складав величину близько 160° ? 175°. 7. Дати відповідь на частину питання, про розташування автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , в момент первинного контакту відносно елементів проїзної частини, експертним шляхом не видається за можливе по причинах вказаних у дослідницькій частині. Перед моментом зіткнення один з транспортних засобів або обидва транспортні засоби змінювали напрямок руху, по причинах вказаних в дослідницькій частині. 8. Пошкодження елементів передньої лівої підвіски автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , найбільш ймовірно сталося в процесі розвитку події ДТП, яке також підтверджується тим, що враховуючи його локалізацію близько до місця конструкційного кріплення даних деталей та розташування їх в місці максимальних деформацій. 9. Так як пошкодження деталей передньої лівої підвіски автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , які в свою чергу впливають на керованість та напрямок руху автомобіля, найбільш ймовірно сталося в процесі розвитку події ДТП, тому питання експертами не досліджувалось.

У вступній частині висновку вказано, що експерт ОСОБА_22 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», має стаж експертної роботи з 2001 року, експерт ОСОБА_68 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за експертною спеціальністю 10.3 «Експертизи деталей транспортних засобів», має стаж експертної роботи з 2015 року.

У пункті 1 дослідницької частини вказаного висновку експерта зазначено, що на дослідження представлений автомобіль "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , огляд автомобіля проводився на території арешт майданчика Барського ВП, в присутності слідчого ОСОБА_26 Доступ до автомобіля обмежений.

При описі пошкоджень автомобіля "Honda-Civic", серед іншого, вказано, що вітрове скло в лівій частині має пошкодження у вигляді розтріскування та наскрізного пробою розміром біля 50х25 см, після чого розміщено фотозображення пошкодження вітрового скла (сторінка 9 висновку експерта, арк. с. 159, том 1).

2.5.20. Висновок судового експерта завідувача сектору автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 № 278 від 28.05.2019 за результатами проведення автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи (арк. 146-152, том 1), у якому експерт дійшов таких висновків: 1. В даній дорожній обстановці, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи, дії водія автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , ОСОБА_27 з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В даній дорожній обстановці, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи та при умові, що в автомобілі були відсутні технічні несправності, що можуть впливати на керованість та напрямок руху даного транспортного засобу перед початком розвитку події ДТП, дії водія автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_5 з технічної точки зору регламентувались вимогами пунктів 10.1, 11.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. В даній дорожній обстановці, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи дії велосипедиста з технічної точки зору регламентувались вимогами п. 12.3 Правил дорожнього руху України, зміст яких викладений в дослідницькій частині. 2. Наїзд автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , на велосипедиста міг статися як на проїзній частині автодороги Любар - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця , так і не виключається можливість, що і на узбіччі, що примикає до даної проїзної частини, а саме смуги руху в напрямку с. Іванівці Барського району Вінницької області, встановити більш точно розташування місця зіткнення з розмірною прив`язкою до елементів дорожнього облаштування не видалось можливим в зв`язку з відсутністю в наданих експерту матеріалах суттєвих (достатніх з експертної точки зору) слідових ознак трасологічного характеру. Дати відповідь на частину питання про технічну достовірність показів свідка ОСОБА_27 , стосовно того, що наїзд на велосипедиста стався на узбіччі, не видається за можливе, по причинах вказаних в дослідницькій частині (оскільки не видалося за можливе визначити, де саме стався наїзд на велосипедиста). 3. Зіткнення автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля "Honda-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , сталося на проїзній частині автодороги Любар - Хмільник - Лука-Барська - Нова Ушиця на смузі руху в напрямку с. Іванівці. 4. В даній дорожній обстановці, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи і при умові, що в автомобілі були відсутні технічні несправності, що можуть впливати на керованість та напрямок руху даного транспортного засобу перед початком розвитку події ДТП, можливість попередження наїзду на велосипедиста з боку водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_5 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам п. 10.1 ПДР України, при постійному контролі за рухом даного автомобіля. 5. В даній дорожній обстановці, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи і при умові, що в автомобілі були відсутні технічні несправності, що можуть впливати на керованість та напрямок руху даного транспортного засобу перед початком розвитку події ДТП, можливість попередження зіткнення з автомобілем "Honda-Civic" з боку водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_5 з технічної точки зору забезпечувалась відповідністю його дій вимогам пунктів 10.1, 11.3 ПДР України, при постійному контролі за рухом даного автомобіля. 6. В ситуації, яка склалася, при технічних параметрах, які містяться в ухвалі про призначення експертизи, формально технічна можливість попередження зіткнення у водія автомобіля "Honda-Civic" ОСОБА_27 полягала у виконанні ним вимог п. 12.3 ПДР України. У випадку, коли зустрічний транспортний засіб, який виїжджає на смугу зустрічного руху, до моменту зіткнення не гальмувався, питання про технічну можливість у водія, що рухається по своїй смузі руху, попередити зіткнення шляхом гальмування втрачає сенс, так як ні зниження швидкості, ні зупинка транспортного засобу не виключала можливості зіткнення. 7. В ситуації, яка склалася, при умові розвитку механізму ДТП вказаного в ухвалі про призначення експертизи та при умові, що в автомобілі були відсутні технічні несправності, що можуть впливати на керованість та напрямок руху даного транспортного засобу перед початком розвитку події ДТП, в діях водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_5 вбачається невідповідність вимогам п. 10.1, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

У вступній частині висновку вказано, що експерт ОСОБА_22 має кваліфікацію судового експерта з правом проведення інженерно-транспортних експертиз за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин дорожньо-транспортних пригод» та 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження», має стаж експертної роботи з 2001 року.

2.5.21. Протокол огляду речового доказу від 11.05.2019 (арк. с. 221-229, том 3), огляд розпочато о 10 год. 55 хв. огляд закінчено о 11 год. 20 хв, з додатками (фототаблицями).

Огляд здійснювався в похмуру погоду, із застосуванням цифрової фотозйомки камерою «Oukitel».

Старший слідчий відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_69 виконав огляд речових доказів. Автомобіль «ВАЗ 2121», державний номерний знак НОМЕР_2 знаходиться на спец майданчику Барського ВП ГУНП. Основні пошкодження автомобіля сконцентровані в його передній частині, пошкоджено передній бампер в лівій частині з напрямком деформуючого зусилля спереду назад; пошкоджено протитуманні фари; ліва передня фара відсутня, а в місці її кріплення деформовано металеву обшивку з напрямком деформуючого зусилля спереду назад; пошкоджено переднє ліве крило; кришка капоту має деформацію та потертості; вітрове скло відсутнє; дах має вм`ятини та потертості; переднє ліве колесо відсутнє, металеві деталі в місці його конструктивного кріплення мають механічні пошкодження.

Автомобіль «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_3 , має пошкодження в передній та лівій передній частинах. Ліве переднє крило має деформацію металу із частковою відсутністю.

Велосипед спортивного типу з написом на рамі « MC Kenzie » має основні пошкодження в районі передньої вилки та переднього колеса. Переднє колесо велосипеда деформовано, шпиці даного колеса мають прогнутості з напрямком деформуючого зусилля зліва на право та спереду назад. Ліве перо передньої вилки має зігнутість з напрямком деформуючого зусилля зліва на право та спереду назад. На задньому крилі встановлено світлоповертач червоного кольору. На крилі встановлено фару. Поряд з велосипедом знаходиться фара провід якої має ознаки механічного від`єднання в вигляді відриву.

2.6. Докази, здобуті та досліджені за клопотанням сторони захисту

2.6.1. Відомості з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000354 від 14.11.2018, надані Офісом Генерального прокурора у вигляді скрин-шотів (арк. с. 108-142, том 3).

2.6.2. Згідно з ухвалою Барського районного суду Вінницької області від 28.10.2021 (арк. с. 135-137, том 2) за клопотанням захисника обвинуваченого було призначено судову транспортно-трасологічну експертизу.

На вирішення експерту були поставлені виключно ті питання, які вказав захисник обвинуваченого у своєму клопотанні (арк. с. 132, том 2), а саме:

1) який механізм контактування автомобіля, марки "ВАЗ-21213", державний номерний знак НОМЕР_2 , з велосипедом, марки "MC Kenzie", та автомобілем, марки "Honda Civic", номерний знак

НОМЕР_12 ) яким було взаємне розташування автомобіля, марки "ВАЗ-21213", державний номерний знак НОМЕР_2 , з велосипедом, марки "MC Kenzie", та автомобілем, марки "Honda Civic", номерний знак НОМЕР_3 , під час їх зіткнення?

3) яка послідовність утворення пошкоджень на велосипеді, марки "MC Kenzie"?

4) чи мав місце факт контактної взаємодії велосипеда, марки "MC Kenzie" з автомобілем, марки "Honda Civic", номерний знак НОМЕР_17?

Згідно з вказаною ухвалою суду для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи постановлено надати експертам матеріали кримінального провадження № 125/1364/21, 1-кп/125/56/2019, та доступ до об`єктів дослідження: автомобіля, марки "ВАЗ-21213", державний номерний знак НОМЕР_2 , велосипеда, марки "MC Kenzie", автомобіля, марки "Honda Civic", номерний знак НОМЕР_3 , які знаходяться на майданчику тимчасово затриманих транспортних засобів Відділення поліції № 1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; попереджено експертів про кримінальну відповідальність, передбачену статями 384, 385 КК України.

Проведення експертиз доручено саме тій експертній установі, про яку просила сторона захисту.

Відповідно до висновку судового експерта завідувача сектору автотехнічних досліджень Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 № СЕ-19/102-21/15692-ІТ від 02.12.2021 (арк. с. 144-152, том 2) за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи: 1. Найбільш ймовірний механізм контактування автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та велосипеда "МС-Kenzie" був наступний: відбувалось контактування лівої частини переднього бампера автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , з лівим переднім пером передньої вилки та переднім колесом призвело до початку утворення їх згинів. Далі в процесі подальшого переміщення транспортних засобів могло відбуватись утворення деформацій та потертостей на передньому лівому крилі та капоті автомобiля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та послідуюче поглиблення деформацiй лiвого пера передньої вилки та зрив з місця свого конструктивного кріплення переднього брудозахисного щитка на велосипеді "МС-Kenzie", проте опис утворення наступних пошкоджень на автомобiлi є найбільш вірогiдним, оскільки в зоні контактування з велосипедом вiдбулось значна деформацiя та пошкодження слідів через наступне контактування з автомобiлем "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_13 . Після закінчення контактування з автомобілем ВАЗ-21213 найбільш ймовiрно вiдбувалось вiльне переміщення велосипеда з наступним його падінням i контактування задньої частини з опорної поверхні в довiльнiй траєкторії, що призвело до утворення деформацiй деталей задньої частини велосипеда. Механізм розвитку пошкоджень на автомобiлi ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобiлi "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , при їх контактуванні найбiльш ймовiрно був наступний: спочатку вiдбувалось контактування переднього бампера автомобiля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , що призвело до початку утворення його згину з переднiм бампером автомобiля "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , що призвело до зриву його з мiсця свого конструктивного кріплення, після цього в процесі подальшого взаємного проникнення відбувається наступне контактування та деформацiя лівих частина капотів ТЗ, тоді передня панель та переднє ліве крило автомобiля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , починає контактування з переднiм лівим крилом автомобiля "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , що в свою чергу призводить до деформацiй елементів лівої передньої пiдвіски з послiдуючим її зміщенням спереду назад. Після чого вiдбулось послiдуюче ковзне контактування передньої панелі та переднього лiвого крила автомобiля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , з передньою лівою дверкою автомобiля "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3. 2. В момент первинного контакту кут мiж подовжньою вiссю автомобiля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та подовжньою вiссю передньої вилки велосипеда "MC-Kenzie" найбільш ймовірно складав величину близько 165° ± 5°. На момент первинного контакту кут мiж подовжньою віссю автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , та подовжньою вiссю автомобiля "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , складав величину близько 165° ± 5°. 3. Найбільш ймовірна послідовність утворення пошкоджень на велосипеді "MC-Kenzie" описані в дослідницькій частині висновку i в вiдповіді на питання № 1. 4. Слідів трасологічного характеру на автомобілі "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , та велосипеді "MC-Kenzie", які б дозволили стверджувати, про взаємне контактування не виявлено.

У вступній частині висновку вказано, що на експертизу, крім матеріалів кримінального провадження надано автомобіль марки ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль "Ноndа-Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , велосипед "MC-Kenzie".

У дослідницькій частині висновку вказано, що огляд вказаних автомобілів та велосипеда проводився на території майданчика тимчасового утримання ТЗ Відділення поліції №1 Жмеринського РВП в присутності заступника начальника СВ капітана поліції ОСОБА_26 .

При описі пошкоджень автомобіля "Honda-Civic", серед іншого, вказано, що вітрове скло в лівій частині має пошкодження у вигляді розтріскування та наскрізного пробою розміром біля 50х25 см, після чого розміщено фотозображення пошкодження вітрового скла (сторінка 8 висновку експерта, арк. с. 147 (зворот), том 2).

2.6.3. Допит експерта ОСОБА_70 .

У судовому засіданні 01.06.2023 експерт ОСОБА_71 , надаючи роз`яснення свого висновку на запитання захисника, повідомив, що експерту для проведення експертизи була надана медична карта ОСОБА_7 , яка була необхідна для проведення експертизи дані якої описані у висновку. Карта надана лікувальним закладом, в якому помер потерпілий, відповідно до вимог інструкції про проведення експертиз. При дослідження трупа і наявних медичних документів не встановлено слідів переїзду тіла померлого транспортним засобом, від чого утворюються характерні сліди. Навіть якби питання щодо переїзд тіла людини експерту не ставилося, при виявленні таких ушкоджень експерт має право зазначити це у висновку. Травми у потерпілого утворилися від дії тупого предмета за механізмом удар-тертя. На запитання захисника щодо того, як саме велосипедист міг контактувати із транспортним засобом під час ДТП, експерт зазначив, що він судово-медичний експерт, а не авто технік. Пояснив, що потерпілий отримав масивні травми, а не одне тілесне ушкодження, оцінювалося не тільки те ушкодження, яке велосипедист отримав від першого контакту з транспортним засобом, а загалом усі тілесні ушкодження. Зазначив, що надання медичної допомоги після отримання травми не враховується при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень і визначення причин смерті, не було б травми - не було б наслідків її. Зазначив, що основна причина смерті - це сполучна травма тіла, а безпосередньою причиною смерті є ускладнення і наслідки травми - інтоксикація, пневмонія, та інші наслідки травми. Одяг померлого експерту загального профілю не надавався. Наданих експерту матеріалів було достатньо для підготовки висновку. Між травмою і наслідками травми у вигляді смерті є причинний зв`язок. На запитання потерпілого щодо того, що у поетпіорго лопнув сечовий міхур, і що він не міг померти від пневмонії, експерт зазначив, що у померлого була травма, яка призвела до порушення функції тазових органів - на рівні 6-8 хребця у нього був задітий спинний мозок, і все, що нижче у нього не іннервувалося, було порушене кровопостачання, внаслідок чого утворився пролежень, була загальна інфекція, порушення функції дихання через забій легень, це все є наслідки сполучної травми під час ДТП. Травма сечового міхура могла одразу не виявитись. Під час розтину експерт бачив пневмонію і вона підтвердилася висновком гістологічної експертизи.

2.6.4. Показання слідчого ОСОБА_26 .

Слідчий ОСОБА_26 у судовому засіданні пояснив, що дати огляду місця події не пам`ятає, але пам`ятає, що це була темна пора доби. Точний склад групи, яка виїжджала на місце ДПТ не пам`ятає, але це були працівники групи реагування патрульної поліції, оперуповноважений. Коли прибув слідчий, велосипедист перебував у кареті «швидкої допомоги», слідчий з ним не спілкувався, лікарі надавали велосипедисту медичну допомогу і працівників поліції до нього не допускали. Щодо строків призначення експертизи слідчий пояснив, що проводилися інші слідчі дії, розслідувалися інші кримінальні провадження.

На запитання захисника, які підстави були у слідчого для висновку про те, що саме ОСОБА_17 здійснив наїзд на велосипедиста, про що слідчий зазначив у клопотанні про призначення експертизи, слідчий зазначив, що до такого висновку він дійшов на підставі даних огляду місця події і транспортних засобів з урахуванням усіх обставин і усіх доказів, які були зібрані на той час.

Слідчий також зазначив, що причетні до ДТП автомобілі були оглянуті під час огляду місця події, про що вказано у відповідні графі протоколу. Пояснив, що не вбачав необхідності у проведенні такої окремої слідчої дії як огляд речового доказу - транспортних заходів.

На запитання захисника, чому не були допитані ОСОБА_16 і ОСОБА_73 , слідчий зазначив, що не пам`ятає. Вказав також, що не пам`ятає чи звертався до нього потерпілий з повідомленням про те, що він знайшов на місці ДТП бампер від автомобіля і кепку свого сина. Не пам`ятає, яка була погода, вказав, що у протоколі це все має бути зазначена. Не пам`ятає, що були пошкодження на лобовому склі автомобіля Хонда. Не допитувалися працівники швидкої. На пам`ятає, чи був присутній під час проведення експертизи, була багато експертиз щодо транспортних засобах, на якихось був присутній, на якихось ні. Не пам`ятає, чи повідомлялися учасники ДТП про проведення експертизи. Після огляду експертами транспортних засобів транспортні засоби переміщалися. Експерту було забезпечено можливість оглянути транспортні засоби на спеціальному майданчику. Під час огляду місця події транспортні засоби фотографував слідчий ОСОБА_26 , а під час експертних досліджень - експерт.

На запитання захисника, чому ОСОБА_5 і ОСОБА_74 були допитані як свідки вночі, і чому не можна їх було допитати зранку, слідчий зазначив, що це були невідкладні слідчі дії.

На запитання прокурора, чи зафіксував слідчий усі обставини у протоколі, слідчий зазначив, що зафіксував усе, що бачив, згідно з вимогами КПК, зазначив, що не перешкоджав експерту оглядати автомобілі, які зберігалися на спеціальному майданчику, оглядав транспортні засоби на місці ДТП, зафіксував необхідні, на його думку обставини, під час проведення експертиз щодо стану транспортних засобів і механізму ДТП автомобілі досліджував і фотографував експерт.

На уточнюючі запитання суду слідчий зазначив, що пригадує, що коли він прибув на місце події велосипедист був в автомобілі швидкої допомоги, а велосипед був на узбіччі з правої сторони в напрямку села Іванівці, а на проїзній частині був осип пластмаси, що слідчий зафіксував у протоколі. З приводу, бампера, який знайшов потерпілий, пояснив, що після проведення огляду місця події усі деталі автомобілів були винесені на узбіччя, щоб вони не перешкоджали руху транспортних засобів.

2.6.5. Показання свідка ОСОБА_75 (попереднє прізвище - ОСОБА_100 ).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_77 зазначив, що змінив попереднє прізвище « ОСОБА_100 » у зв`язку з одруженням. Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_14 від 12.02.2022 видане відділом ДРАЦС у місті Жмеринці Жмеринського району Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).

Свідок ОСОБА_77 , допитаний у судовому засіданні, надав показання такого змісту. Він їхав з Вінниці, нижче «Дикого Меду» побачив перевернуту машину та поліцію. Він зупинився, його попросили перевернути машину, стояла червона Нива. Коли машину перевернули, приїхав таксист з «подкатом», машину вчепили і він її супроводив до арештмайданчика, де її вигрузили. Потерпілих і жертв він не бачив.

На питання захисника свідок повідомив, що окрім червоної Ниви інших транспортних засобів не бачив. Машина знаходилась ліворуч на узбіччі, ближче до середини дороги, якщо їхати з Вінниці. Машина не була на колесах, тому що вони її перекидали. Безпосередньої участі в слідчих діях він не приймав, тільки допоміг погрузити автомобіль.

На запитання прокурора свідок повідомив, що у відділенні поліції підписав протокол про те,що він був присутній на місці події, з протоколом не ознайомлювався.

Оглянувши протокол огляду місця події, наявний в матеріалах судової справи, свідок підтвердив, що підписи в протоколі належать йому.

На арешт майданчику він допомагав розвантажувати автомобіль Нива. Біля Ниви лежало лобове скло. На місці події було багато людей, які допомагали перевернути авто.

На уточнююче запитання суду відповів, що коли під`їхав, Нива була перевернута, знаходилась ліворуч на зустрічній смузі та одночасно на узбіччі.

Підтвердив суду, що розумів, що він підписує.

Свідок подивився в своєму телефоні і повідомив суду, що 14.11.2018 о 21:45 він їхав у відділення поліції з місця події, де грузили автомобіль, 15.11.2018 о 02:15 він їхав додому.

2.6.6. Показання свідка ОСОБА_25

Ввечері 14.11.2018 свідку подзвонили і повідомили, що її син зробив аварію, і вона одразу поїхала на місце ДТП, там була поліція. Коли приїхала, обвинуваченого і постраждалого на місці ДТП не було, тоді вони поїхали в лікарню, де дізналися, що постраждалий в реанімації в тяжкому стані без свідомості, поспілкувалася з батьком постраждалого, і відтоді вона допомагала фінансово з лікуванням, як в Бару, так і у Вінниці, відвідувала постраждалого в лікарні щодня в Бару, відвідувала також у Вінниці. Свідок представилася лікарям як мати обвинуваченого і повідомила, що буде все буде оплачувати вона. Оплачувала операції, ліки. Лікарі радили більше рухатися, але потерпілий не хотів. Після операції лікарі зазначили, що не дають гарантії, що він буде ходити. Стан потерпілого покращився, а потім раптово стало гірше. Коли був у свідомості, ОСОБА_7 розповів свідку, що їхав на велосипеді з Бару на Іванівці до друзів, більше нічого не пам`ятає. Зазначила, що в загальному витратила на оплату лікування і поховання ОСОБА_7 близько 280 тис. грн, разом із сином збирали кошти, але син не провідував ОСОБА_7 в лікарні.

2.6.8. Показання свідка ОСОБА_79 .

Свідок ОСОБА_80 , допитана у судовому засіданні, надала показання такого змісту.

На запитання захисника відповіла, що в день, коли трапилось ДТП, вона поїхала на похорон у с. Іванівці. Чоловік, ОСОБА_46 , викликав обвинуваченого ОСОБА_5 як водія. Після похорону свідок, її чоловік ОСОБА_46 , ОСОБА_81 та ОСОБА_5 поїхали на автомобілі «Нива» з села Іванівці до села Антонівка. Коли виїхали, був туман. На повороті свідок почула глухий удар, після чого її виймав чоловік, свідок пам`ятає перевернутий автомобіль та ще один автомобіль, з якого вийшли два чоловіки та дві жінки. Повідомила, що автомобіль, з якого вийшли люди, був сірого кольору. На її думку, ОСОБА_5 був випивши, їхав нормально, різких рухів автомобіля не було, його ніхто не відволікав. В автомобілі ОСОБА_5 був за кермом, ОСОБА_81 сидів біля нього, спереду на пасажирському сидінні, свідок сиділа ззаду посередині та дивилася на дорогу, її чоловік сидів позаду ОСОБА_82 , біля неї. Коли вони їхали, через сильний туман свідок нічого не бачила, видимість була близько 25-50 метрів. Після того, як сталося ДТП, троє людей, що були в сірому автомобілі, стояли біля машини і говорили, четвертий стояв біля пасажирів «Ниви». Потім приїхала «швидка допомога», і того, хто був на велосипеді, забрали. Стверджувала, що зазначені четверо людей вийшли з автомобіля, який зіткнувся з « Нивою ». Вона помітила, як вони за щось хвилювалися. Її та велосипедиста посадили разом в машину швидкої допомоги, потім її поклали в лікарні в палату. В кареті швидкої допомоги велосипедист був без свідомості. До нього підходили ОСОБА_5 та ОСОБА_46 , щоб поцікавитися його станом. Велосипед свідок не бачила. З усіх пошкоджень на автомобілях свідок пам`ятає, що в сірого автомобіля було пошкоджене лобове скло.

На запитання прокурора відповіла, що до зіткнення дивилася вперед у вікно, їхали орієнтовно зі швидкістю 20 км/год, на першій передачі.

На уточнююче запитання суду відповіла, що під час руху дивилася прямо в лобове скло.

На запитання прокурора відповіла, що їй подзвонила дитина і вона відволіклась, та не дивилася на дорогу. Безпосередньо перед моментом ДТП машина їхала рівно, на дальньому світлі фар. Зустрічних машин не було, велосипедиста вона не бачила. Після того, як свідок поговорила по телефону і сховала його в сумку, був глухий звук. Коли її витягали з машини, вона була в свідомості, бачила, як з сірого автомобіля вийшли чотири людини, один підійшов до ОСОБА_5 , інші стояли біля автомобіля.

Свідок вказувала, що в неї були тілесні ушкодження у вигляді ушибів, розбитої голови.

На уточнююче запитання суду відповіла, що бачила, як всі четверо людей вийшли з іншої машини. Також вказувала, що була одна машина швидкої допомоги, де одночасно їй та велосипедисту надавали допомогу, також їх разом везли до лікарні. Велосипедист був без свідомості. Велосипед вона не бачила. Вперше велосипедиста вона побачила в кареті швидкої допомоги.

Вказувала, що ОСОБА_5 її чоловік викликав як водія, тому що сам не керує автомобілем, свідок ще тільки навчалася їздити. Коли сідали в автомобіль, туман вже був. Коли вони спустилися по дорозі вниз, туман став ще сильніший.

2.6.9. Показання свідка ОСОБА_84 .

У судовому засіданні свідок повідомив, що їхав додому з роботи, вже було темно, було видно проблискові маячки, стояли працівники поліції та швидкої допомоги, він зупинився, вийшов з машини та підійшов запитати, чи потрібна допомога, на що йому відповіли, що не потрібна. Коли він проходив, то почув, як жінка запитувала, чи там ще хтось є. За узбіччям була канава, він до неї підійшов, також туди спустився працівник медичної служби та сказав не зачіпати постраждалого, наклали бандаж на шию, свідок допоміг покласти постраждалого на носилки. Всі автомобілі, які були присутні на місці ДТП, стояли по центру дороги, свідок їх об`їхав справа по узбіччю. Дорога з одного боку іде на підйом, з іншого на спуск. Жінка його покликала і він підійшов до покійного. Постраждалий знаходився приблизно на відстані 10 метрів від дороги, можливо більше, якщо дивитися в сторону с. Іванівці, то з правої сторони від дороги. Жінка виявила перша покійного, покликала свідка і він тоді побачив його. Після чого його забрали працівники швидкої. Бачив, як в кареті швидкої ще комусь надавали допомогу, кому саме - не бачив. Він бачив, як швидка забрала постраждалого, людина, яку він бачив в кареті, поїхала разом з ним. Велосипед був далеко , через 3-4 метра лежав чоловік, якого вони знайшли.

Повідомив також, що коли він спустився вниз, за ним одразу йшов працівник швидкої допомоги, свідок хотів допомогти підняти людину, йому сказали не чіпати, тому що може бути зламаний шийний хребець. Тоді працівник з машини виніс бандаж і наклали на шию, свідок допоміг покласти на носилки і його забрали. Серед учасників події обвинуваченого ОСОБА_17 не бачив. Велосипед був на узбіччі, тіло знаходилось в кюветі, приблизно на відстані 3 метрів від велосипеда. В кареті швидкої сиділа жінка. Від середини дороги до тіла людини (велосипедиста) було приблизно 10 метрів, від краю узбіччя приблизно 1,5-2 метра. Велосипед лежав на узбіччі. Велосипедист був без свідомості. Він допоміг лікарям донести його до карети швидкої, потім він не бачив, що з ним відбувалось. Свідок покинув місце події, коли велосипед помістили в машину.

2.6.10. Результати огляду речових доказів, а саме автомобіля ВАЗ-21213 державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіля Honda-Civic державний номерний знак НОМЕР_3 , велосипеда MC Kenzie за їх місцезнаходженням на території Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області під час виїзного судового засідання. Допит експерта ОСОБА_22 .

Ухвалою Барського районного суду Вінницької області суду від 08.06.2023 (арк.. с. 232-235, том 3) було задоволено клопотання захисника про виклик для допиту в якості свідка і проведення огляду речових доказів за їх місцезнаходженням. Ухвалою постановлено: викликати для допиту в якості свідка і для участі в проведенні огляду речових доказів за їх місцезнаходженням ОСОБА_26 ; провести огляд речових доказів, а саме автомобіля ВАЗ-21213 державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіля Honda-Civic державний номерний знак НОМЕР_3 , велосипеда MC Kenzie за їх місцезнаходженням на території Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області під час виїзного судового засідання; зобов`язати керівника Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області забезпечити можливість огляду вказаних речових доказів за їх місцезнаходженням під час виїзного судового засідання, яке призначено на 10 год. 00 хв. 06 липня 2023 року; викликати для допиту для роз`яснення висновку і для участі в проведенні огляду речових доказів за їх місцезнаходженням експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_22 ; залучити в якості спеціаліста для здійснення відеофіксації проведення виїзного судового засідання для огляду речових доказів за їх місцезнаходженням експерта-криміналіста Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області; залучити в якості спеціаліста для надання безпосередньої технічної допомоги під час дослідження наявних на транспортних засобах пошкоджень та інших слідів, а також для проведення вимірювання і фотографування слідів чи конструктивних елементів транспортних засобів, для надання консультацій і пояснень з приводу виявлених пошкоджень чи інших слідів працівника Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; зобов`язати керівника Відділення поліції №1 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області і керівника Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України забезпечити участь вказаних в ухвалі спеціалістів під час судового засідання, яке призначено на 10 год. 00 хв. 06.07.2023; доручено секретарю судового засідання забезпечити контроль над повним фіксуванням виїзного судового засідання технічними засобами за участі спеціаліста, а також перенесення відеозапису на технічній носій суду; доручено секретарю судового засідання здійснити фіксування ходу і результатів проведення виїзного судового засідання у протоколі виїзного судового засідання, який оформити відповідно до вимог статі 104-105 КПК України.

Судове засідання 06.07.2023 розпочалося у приміщенні суду. Оскільки слідчий ОСОБА_26 не з`явився в судове засідання, а всі інші учасники з`явилися, у зв`язку із складністю організації виїзного судового засідання і відсутності перешкод для проведення огляду речових доказів без участі слідчого ОСОБА_26 , судом було прийнято рішення не відкладати проведення виїзного судового засідання. Після цього судове засідання було продовжено у формі виїзного судового засідання за місцезнаходженням речових доказів.

Перед наданням роз`яснень свого висновку стосовно експерта ОСОБА_22 головуючою були виконані усі вимоги частини 1 статті 356 КПК України, у тому числі експерт ОСОБА_22 головуючою був приведений до присяги і попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку.

Перед початком огляду захисник зазначив, що просив суд провести огляд речових доказів безпосередньо, оскільки речові докази слідчим не оглядалися, а були оглянуті лише слідчим Головного управління значно пізніше і лише поверхнево, вже після проведення експертизи, і у висновку експерта не описані всі ушкодження транспортних засобів.

Під час проведення огляду експерт ОСОБА_22 в основному надавав роз`яснення свого висновку № СЕ-19/102-21/15692-ІТ від 02.12.2021 за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи (арк. с. 144-152, том 2).

Під час огляду велосипеда захисник стверджував, що у висновку описані світловідбиваючі елементи на велосипеді, але у велосипеда є лише один світловідбиваючий елемент, і що у висновку не описані пошкодження на задньому колесі, а саме викривлений щиток, а також не описано, що вигнута стійка заднього крила.

Захисник також зазначив, що він не бачить пошкоджень керма велосипеда, які описані у висновку.

Експерт продемонстрував суду і учасникам огляду пошкодження керма у вигляді зміщення, але захисник продовжував наполягати, що він не бачить цих пошкоджень.

Експерт зазначив, що всі згадані захисником пошкодження велосипеда описані у висновку. Зокрема, експерт пояснив, що описав у висновку пошкодження керма велосипеда, яке полягало у зміщенні керма відносно поздовжньої вилки передньої вісі. Також зазначив, що з урахуванням його експертної практики, він може стверджувати, що кут зміщення керма приблизно співпадає з кутом в момент контактування з іншим транспортним засобом, і в цій справі ці кути приблизно так і співпали.

Також експерт зазначив, що ті пошкодження на задній частині велосипеда, на які звертав увагу суду захисник, експерт описав у своєму висновку: це деформація багажника, зміщення заднього брудозахисного щитка. Експерт пояснив, що пошкодження задньої частини найбільш імовірно відбулося під час падіння велосипеда після його відкидання, оскільки якби був контакт іншого транспортного засобі із задньою частиною велосипеда, то на колесі була б характерна деформація, однак обід колеса цілий.

Судом з тексту вищевказаного висновку експерта від 02.12.2021 встановлено, що на сторінці 12 висновку описані пошкодження задньої частини велосипеда таким чином: задній багажник має деформацію у вигляді згин задньої частини, центр якої розташований біля 68 см від поверхні дорожнього покриття; праве кріплення заднього брудозахисного щитка має деформацію у вигляді згину, сам щиток має деформацію у вигляді згину та вмятини, центр якої розташований на відстані біля 58 см від поверхні дорожнього покриття; на даному щитку наявний світловідбивач, корпус якого виготовлений з полімерного матеріалу чорного кольору, даний світловідбивач будь-яких пошкоджень не має; заднє колесо будь-яких деформацій та згинів не має. Експерт також вказав у висновку, що будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів на досліджуваному велосипеді не має. В описі велосипеда вказаний лише один світловідбивач на задньому брудозахисному щитку.

Безпосереднім оглядом велосипеда судом встановлено, що на задньому щитку є один світловідбивач, який є єдиним. Встановлено також, що візуально спостерігається зміщення керма відносно поздовжньої осі.

Під час огляду автомобіля ВАЗ-21213 захисник стверджував, що експерт не описав інші пошкодження лівого колеса, не зазначив, чому саме було спущено колесо. Захисник також стверджував, що експерту зразу задали ті параметри, що було зіткнення з велосипедом, тому експерт у висновку так і вказав, що було зіткнення з велосипедом. Зазначив, що візуально він не бачить слідів удару велосипеда об ВАЗ в тому місці, яке визначив експерт. Вважає, що ті пошкодження в лівій передній частині, які візуально видно - це лише сліди від удару автомобіля «Honda Civic». Стверджував, що пошкодження на автомобілі ВАЗ і велосипеді не співпадають по висоті транспортних засобів, що можна встановити простим вимірюванням, вважає, що тим методом, яким експерт визначав співпадіння пошкоджень ВАЗ і велосипеда (а саме методом натурного прикладання) не можна було встановлювати, і такий метод не враховував висоту транспортних засобів, оскільки зіткнення якщо й було, то автомобіль був на колесах, а під час проведення натурного прикладання ВАЗ був без коліс.

Захисник також звернув увагу, що на передній лівій частині автомобіля є сліди пошкоджень у вигляді деформацій кузова в лівій передній частині, деформована дахова частина, від`єднано колесо.

Експерт ОСОБА_22 щодо висновку від 02.12.2021 пояснив, що враховуючи заданий механізм ДТП (їхала «Нива», їй назустріч їхав велосипед, а позаду велосипеда їхала «Хонда»; пізніше на запитання захисника уточнив, що також із врахуванням усіх наданих матеріалів), він дійшов висновку що « Нива » контактувала під кутом з вилкою велосипеда. У якому положенні в момент контакту був сам велосипед - експерт сказати не може, цього ніхто не скаже, оскільки велосипед - це не автомобіль, велосипед має обмежену поперечну стійкість, де є рульова трубка, тобто кермо велосипеда може рухатися в різні сторони і в момент контакту з «Нивою» кермо могло бути в різних положеннях, за долю секунди могло бути повернуто кермо, тому у висновку зазначав про найбільш імовірний кут між поздовжньою віссю передньої вилки і автомобілем «Нива» (пізніше у приміщенні суду, коли продовжувався допит експерта одразу після огляду речових доказів, щодо цього моменту експерт додав, що саме тому, що неможливо визначити положення керма в момент зіткнення, експерт вказував кут між поздовжньою віссю передньої вилки і поздовжньою віссю автомобіля «Нива»).

Експерт під час огляду показав на автомобілі «Нива» те місце, яке він вважає місцем контактування з велосипедом, ствердив, що по висоті під час проведення експертом натурного співставлення транспортних засобів пошкодження співпадали, а також продемонстрував суду та учасникам засідання, як саме він проводив натурне співставлення транспортних засобів (зі сторони це виглядає так: експерт взяв у руки велосипед і приклав до місця на передній частині, де могло бути контактування). Експерт зазначив, що такий метод - натурне співставлення транспортних засобів - передбачений методикою проведення експертизи. Таке співставлення можливо було провести між автомобілем «Нива» і велосипедом, оскільки велосипед легко перемістити, а між автомобілями « Нива » і « Хонда » не було забезпечено можливості натурного співставлення, тому експерт брав масштабні зображення з урахуванням характеру пошкоджень, про що вказано у висновку.

На питання захисника, чи може експерт на місці показати, які пошкодження на « Ниві » утворилися від контакту з «Хондою», а які від контакту з велосипедом, експерт зазначив, що виходячи із заданого механізму, відповідно до якого спочатку відбулося контактування з велосипедом, а потім з «Хондою», то сліди контактування з велосипедом стерлися внаслідок сильного удару з «Хондою», наприклад, сліди фарби велосипеда, про що експерт вказав у висновку.

Захисник стверджував, що у висновку не відображені потертості на передній частині капота «Ниви», вважав, що вони мають значення для ДТП і є результатом контактування.

Експерт сказав, що можливо те, на що показав захисник - це в результат того, коли велосипед падав, пізніше деталізував, що це, ймовірно, наслідки перевертання «Ниви» на дах після удару з «Хондою».

Експерт зазначив, що на панелі даху « Ниви » немає характерних пошкоджень ні для контактування з «Хондою», ні для контактування з велосипедом.

На запитання захисника про те, чи лише один раз перевернулася « Нива », експерт відповів, що йому не ставилося питання щодо кількості переворотів, і для визначення кількості переворотів треба проводити окрему експертизу.

Експерт пояснив, що механізм, тобто хто звідки їхав, задає слідчий, який виїжджає на місце ДТП і проводить огляд місця події, допитує свідків. Ідентифікаційний характер експертизи - коли задається питання чи могло контактувати, але в цій ситуації в експерта такого питання не було (чи міг контактувати велосипед із « Нивою »), йому були задані дані про те, що « Нива » контактувала з велосипедом. Тому провівши натурне співставлення «Ниви» і велосипеда в місцях ймовірного контакту, експерт встановив, що пошкодження співпадають. Якби натурне співставлення не підтвердило співпадіння ушкоджень, то експерт вказав би це у висновку.

Безпосереднім оглядом судом автомобіля ВАЗ-21213 встановлено, що візуальним оглядом автомобіля без спеціальних знань неможливо визначити, чи оглянуті судом пошкодження утворені внаслідок зіткнення з автомобілем « Хонда » чи вони утворені внаслідок контактування з велосипедом, як і неможливо виключити ті обставини, що таке зіткнення мало місце. Візуальним оглядом без спеціальних знань неможливо встановити, чи пошкодження автомобіля ВАЗ-21213 в передній лівій частині, на яку вказав експерт у висновку, співпадають по висоті з пошкодженнями велосипеда, враховуючи, що такі мали місце в русі і під час ДТП, як і не можна зробити таких висновків без спеціальних знань на підставі простих вимірювань.

Під час огляду автомобіля «Honda Civic» захисник стверджував, що автомобіль взагалі не був оглянутий під час досудового розслідування, стверджував, що праве крило «Honda Civic» пошкоджене, а це не описано у висновку, звернув увагу на пошкодження вітрового скла.

Експерт зазначив, що йому було поставлено питання - чи є сліди контактування велосипеда з автомобілем «Honda Civic», він особисто оглядав автомобіль «Honda Civic», бачив і оцінив усі ті пошкодження, на які показував захисник, і не виявив жодних слідів контактування автомобіля «Honda Civic» з велосипедом. Експерт пояснив, що пошкодження на вітровому склі і на правому крилі «Honda Civic») описав їх таким чином (експерт зачитав дослівно із копії свого висновку, який мав при собі): будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів, на досліджуваному автомобілі немає.

Щодо пошкодження на правому крилі «Honda Civic» експерт зазначив, що воно характерно для потужного удару, і якби у цьому місці був контакт із велосипедом, то були б нашарування фарби чорного кольору від велосипеда, експерт сумнівається, що ці сліди могли б стертися до моменту огляду.

Експерт також пояснив, що при визначенні наявності на автомобілі «Honda Civic» слідів контактування із велосипедом також здійснював натурне співставлення велосипеда і цього автомобіля.

На запитання прокурора, яким чином на проведення експертизи впливає огляд транспортних засобів, проведений слідчим, експерт зазначив, що огляд слідчим на його висновок не впливає, оскільки експерт зобов`язаний особисто провести огляд транспортних засобів під час проведення експертизи і експерт не може керуватися даними того огляду, який провів слідчий, незалежно від того, провів слідчий огляд транспортних засобів, чине провів, експерт все одно проводить огляд самостійно.

Безпосереднім оглядом автомобіля «Honda Civic» суд встановив, що справа на правому крилі є незнанчі пошкодження, крім того, є пошкодження вітрового скла округлої форми незначного у порівнянні із загальною площею вітрового скла розміру, яке розташовано ближче до початку панелі даху, всередині пошкодження округлої форми видно пробоїну, навколо пробоїни скло розтріскане (експерт у висновку вказав, що розмір пошкодження - 50х25 см, сторінка 8 висновку від 02.12.2021).

При огляді цього пошкодження експерт зазив, що для нього є очевидним, що випуклість розтрісканого скла назовні із салону автомобіля свідчить про удар із середини салону, а не ззовні, тобто напрямок деформуючого зусилля - із середини салону назовні, бо якби удар би був ззовні, то скло було б увігнуто всередину салону .

Експерт підтвердив, що під час проведення експертиз у цій справі особисто приїжджав на майданчик зберігання транспортних засобів і безпосередньо оглядав усі три транспортні засоби.

Під час продовження допиту експерта у приміщенні суду, що відбувалося одразу після огляду речових доказів за їх місцезнаходженням, експерт додав, що висновок може бути категоричним у разі наявності відповідних слідів, наприклад слідів нашарування фарби велосипеда на автомобілі, але у справі, що розглядається був інший механізм ДТП, оскільки після контактування з «Нивою» відбувся удар з «Хондою». Також категоричний висновок може бути у випадку, коли велика площа контактування між транспортними засобами, аз велосипедом маленька площа контактування. Експерт зауважив, що зробив свій висновок на підставі усіх матеріалів кримінального провадження, які йому були надані, в яких також були пояснення свідків.

На запитання захисника, чи змінився б його висновок з урахуванням з`ясованих обставин станом на момент його допиту, експерт зазначив, що його висновок не змінився б. На запитання суду, чи виявив експерт під час огляду речових доказів в процесі виїзного судового засідання якісь нові факти чи обставини, які ним не були враховані під час надання висновку, експерт заперечив виявлення чого нового.

На репліки потерпілого і захисника щодо знайденого фрагмента бампера експерт пояснив, що дійсно під час огляду було видно, що частина декоративної накладка на бампері автомобіля відсутня, але це зрозуміло і відповідає, оскільки був удар в цю частину, відсутність фрагмента декоративної накладки якраз свідчить про удар.

Під час огляду речових доказів за їх місцезнаходженням будь-яка безпосередня технічна допомога спеціаліста ОСОБА_87 під час дослідження наявних на транспортних засобах пошкоджень та інших слідів не використовувалась, жодні вимірювання чи фотографування слідів чи конструктивних елементів транспортних засобів за участі спеціаліста не проводилося. Спеціаліст зазначив, що у нього відсутні зауваження щодо проведеного огляду.

2.7. Документи щодо характеристик особи обвинуваченого, надані сторонами, висновок органу пробації :

довідка з інформаційної системи МВС від 23.05.2019, згідно з даними якої ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (арк. с. 157, том 1);

довідка від 27.05.2019 №90, видана виконавчим комітетом Барської міської ради про те, що ОСОБА_5 не є депутатом Барської міської ради (арк. с. 158, том 1);

довідка-характеристика № 36 від 27.05.2017, видана виконавчим комітетом Барської міської ради про те, що ОСОБА_5 зареєстрований в АДРЕСА_1 , неодружений, не працює, по місцю проживання характеризується з позитивної сторони, негативні навички за ним не спостерігалися (арк. с. 159, том 1);

довідка №121 від 01.06.2022, видана старостою Антонівського старостинського округу Барської міської ради, згідно з якою до складу сім`ї входять мати ОСОБА_25 , брат ОСОБА_88 , племінниця ОСОБА_88 ;

довідка-характеристика № 122 від 01.06.2022, видана старостою Антонівського старостинського округу Барської міської ради, згідно з якою ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно, має гарні людські якості, приймає активну участь у громадському життя села.

довідка КНП «Барська ЦРЛ» у відповідь на запит від 10.06.2019, за якою ОСОБА_5 на диспансерному обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (арк. с. 160, том 1);

висновок досудової доповіді від 18.09.2019, яка складена Барським районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , де зазначено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість ОСОБА_5 та його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, та середній рівень небезпеки для суспільства орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_5 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб) (арк.с. 47-48, том 1).

2.8. Оцінка наданих сторонами доказів та їх позицій

2.8.1. Щодо повноважень слідчого на проведення досудового розслідування і прокурора на здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Змагальність процесу передбачає свободу сторін у висловленні своїх заперечень, у тому числі щодо допустимості тих чи інших доказів. Це, зокрема, прямо випливає зі змісту частини 3 статті 89 КПК України, яка передбачає, що сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Цьому праву кореспондує відповідний обов`язок іншої сторони довести допустимість такого доказу (частина 2 статті 92 КПК України).

Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з частинами 1-2 статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Критеріями допустимості доказів є належне процесуальне джерело, належний суб`єкт збирання доказів та належна процесуальна форма.

Згідно з частиною 1 статті 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (частина 2 статті 214 КПК України).

Згідно з частиною 1 статті 218 КПК України досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Керівник органу досудового розслідування організовує досудове розслідування (частина 1 статті 39 КПК).

Серед повноважень керівника органу досудового розслідування у пункті 1 частини 2 статті 39 КПК вказано повноваження визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Згідно з частиною 1 статті 110 КПК процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Згідно з частиною 3 статті 110 КПК рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Таким чином, прямої вказівки на обов`язкове оформлення рішення керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого, який буде проводити досудове розслідування у формі постанови КПК не містить. Хоча в деяких положеннях КПК містяться прямі вказівки на необхідність оформлення рішення саме у формі постанові. Так, пунктом 2 частини 2 статті 39 КПК передбачено, що керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування. Наявність такого правового регулювання, на думку суду, свідчить про те, що законодавець допускає можливість фіксації рішень керівника органу досудового розслідування, які не потребують розлогої мотивації або якоїсь певної деталізації і в іншій формі, ніж постанова.

У постанові від 04.10.2021 у справі №724/86/20 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду сформулювала такий правовий висновок: «За приписами статей 39, 110, ч. 1 ст. 214 КПК рішення про призначення (визначення) групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, визначення старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, обов`язково приймається у формі, яка повинна відповідати визначеним кримінальним процесуальним законом вимогам до процесуального рішення у формі постанови. Відсутність такого процесуального рішення в матеріалах кримінального провадження обумовлює недопустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані неуповноваженою на те особою».

Об`єднана палата в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначила, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації про визначення групи слідчих у кримінальному провадженні з огляду на приписи зазначеної статті кримінального процесуального закону.

Отже, процесуальне рішення керівника відповідного органу досудового розслідування про визначення групи слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих, має відповідати вимогам ст. 110 КПК. При цьому, враховуючи вимоги ч. 6 вказаної статті, таке рішення повинно бути виготовлене на офіційному бланку та підписане службовою особою, яка його прийняла.

Таким чином у разі, якщо процесуальне рішення про визначення слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування, прийнято не у формі «постанови», а у формі «доручення», однак зміст, структура і обсяг викладеної у ньому інформації відповідають вимогам КПК, то потрібно констатувати, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчих, які здійснюватимуть досудове розслідування.

Вищенаведені правові висновки, які узгоджуються із висновками Об`єднаної палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладені у постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 21.03.2023 у справі № 336/941/19.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 477/426/17 сформульовано правові висновки про те, що постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами. Якщо в суді першої інстанції це питання не ставилось, а виникло під час апеляційного чи касаційного розгляду, такі процесуальні документи можуть бути надані суду апеляційної чи касаційної інстанції в межах перевірки доводів, викладених в апеляційній чи касаційній скаргах.

Як вбачається з наявних матеріалів кримінального провадження, на стадії досудового розслідування обвинувачений здійснював свій захист самостійно і не висловлював сумнівів щодо повноважень слідчого і прокурора.

Відтак, питання про належність повноважень слідчого і прокурора постало під час судового розгляду в суді апеляційної інстанції, а після скасування попереднього вироку - в суді першої інстанції під час нового судового розгляду.

На підтвердження повноважень слідчого ОСОБА_26 після висловлення стороною захисту стороною сумнівів у належності суб`єкта здійснення досудового розслідування і процесуальних керівників, прокурор надав доручення на проведення досудового розслідування від 14.11.2018, а також постанову про призначення слідчого у кримінальному провадженні від 15.11.2018.

Таким чином, з урахуванням вищенаведених правових висновків Верховного Суду, суд констатує, що навіть вказаного документа у формі доручення про проведення досудового розслідування від 14.11.2018 було б достатньо для висновку, що у відповідному кримінальному провадженні є процесуальне рішення, яким належно визначено слідчого, який уповноважений здійснювати досудове розслідування.

Однак прокурором під час судового розгляду надано також постанову про призначення слідчого.

Процесуальне рішення про призначення слідчого для здійснення досудового розслідування не є самостійним доказом у кримінальному провадженні.

Так, відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Отже, оскільки питання про допустимість зібраних слідчим доказів в контексті належного підтвердження повноваження слідчого постало саме під час судового розгляду, і на спростування сумнівів сторони захисту прокурором була надано доручення про здійснення досудового розслідування та постанова про призначення слідчого, для ознайомлення з якими і підготовки своїх аргументів і відповідних клопотань стороні захисту під час судового розгляду було надано достатньо часу, то відсутні підстави для висновку про те, що досудове розслідування здійснювалося неналежним суб`єктом.

Стосовно наданих прокурором під час судового розгляду постанов про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні суд зазначає таке.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.02.2021 у справі №754/7061/15, сформульовано правовий висновок про те, що за змістом статей 36, 37, 110 КПК рішення про призначення (визначення) прокурора, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, та у разі необхідності групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, обов`язково повинно прийматись у формі постанови, яка має міститись у матеріалах досудового розслідування для підтвердження факту наявності повноважень.

У вказаному рішенні Об`єднаної палати від 22.02.2021 сформульовано правовий висновок у результаті розгляду правової ситуації, яка була обумовлена відсутністю підпису прокурора на постанові про визначення групи прокурорів. У цій справі суди достовірно встановили неповноважність прокурорів, оскільки відсутність підписів у постановах про призначення групи прокурорів було підтверджено висновками експертних досліджень, які надані стороною захисту, та не спростовано стороною обвинувачення, тому були постановлені виправдувальні вироки.

Проте, у справі, що розглядається, мають місце інші обставини. Сторона захисту під час досудового розслідування не ставила під сумнів повноваження прокурорів, які здійснювали процесуальне керівництво досудовим розслідування саме під час досудового розслідування. Таке питання виникло під час судового розгляду, і прокурором у судовому засіданні були надані оригінали постанов про призначення групи прокурорів від 15.01.2021 і від 23.03.2021.

При цьому жодних даних, на підставі яких суд би міг дійти висновку про те, що вказані постанови місять ознаки фальсифікації матеріали справи не містять.

Доводи сторони захисту, у яких ставиться під сумнів достовірність вказаних постанов, за своєю суттю зводяться до припущень про підробку вказаних постанов, які не зважаючи на тривалий час перебування справи на розгляді суду загалом, а також на час надання цих документів для ознайомлення стороні захисту, нічим не підтверджено.

Стосовно невідкриття постанов про визначення слідчого і призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні на етапі виконання вимог статті 290 КПК України, суд зауважує, що вказані постанови є кримінально-процесуальними рішеннями. Такі постанови не є процесуальними джерелами доказів у розумінні статті 84 КПК України.

Разом з тим, згідно з частиною 2 статті 290 КПК України прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання.

За правилами частини 12 статті 290 КПК України, якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази.

В матеріалах справи відсутні дані про те, що під час відкриття стороною обвинувачення стороні захисту матеріалів досудового розслідування в порядку, передбаченому статті 290 КПК України, сторона захисту висловлювала зауваження щодо невідкриття вказаних постанов чи заявляла клопотання про ознайомлення з ними.

Отже, невідкриття процесуальних рішень стороні захисту на стадії виконання статті 290 КПК України за обставин цієї справи не причинило порушення прав сторони захисту на ефективний захист від пред`явленого обвинувачення і не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і автоматично не зумовлює визнання доказів недопустимими.

Подібні правові висновки щодо невідкриття постанов про призначення групи прокурорів на етапі виконання статті 290 КПК України сформульовані у постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №426/22634/18.

Щодо відомостей з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000354 від 14.11.2018, які були надані Офісом Генерального прокурора у вигляді скрин-шотів, суд зауважує, що витяг з ЄРДР - це згенерований програмними засобами ведення Реєстру документ, який засвідчує факт реєстрації в Реєстрі відомостей про кримінальне правопорушення, отриманих за визначеними у пункті 3 цієї глави параметрами, які є актуальними на момент його формування (п. 2 глави 4 Положення).

Отже, витяг з ЄРДР не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення прокурора або групи прокурорів чи постанову керівника відповідного органу досудового розслідування про призначення слідчого або групи слідчих, які здійснюватимуть повноваження прокурорів чи слідчих у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в кримінальному провадженні.

Така позиція узгоджується з висновком Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеним у постанові від 22.02.2021 у справі № 754/7061/15 (провадження № 51-4584 кмо 18), а також у постанові Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.01.2024 у справі №466/9158/14-к.

Таким чином, повноваження прокурорів та слідчих підтверджується процесуальними рішеннями, а не даними Єдиного реєстру досудових розслідувань. Несвоєчасне внесення даних до реєстру, чи помилки у внесенні даних не впливають на повноваження слідчих чи прокурорів, які підтверджуються саме процесуальними рішеннями у формі відповідних процесуальних документів.

Слідчий ОСОБА_26 був працівником на той час Барського Відділу поліції, а прокурори, які брали участь під час досудового розслідування - є працівниками Барського відділу Жмеринської місцевої (пізніше - окружної) прокуратури, тобто працівниками тих органів, територіальна юрисдикція яких поширюється на місцевість, де сталося ДТП, відповідно до встановлених правил підслідності і територіальної юрисдикції органів прокуратури, що також не створює сумнівів у належності суб`єкта збирання доказів і процесуального керівника досудовим розслідуванням.

Таким чином, підсумовуючи все вищенаведене, суд дійшов висновку, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні здійснювалося належним процесуальним суб`єктом - слідчим ОСОБА_26 за процесуального керівництва уповноваженої групи прокурорів, серед яких прокурори, які брали участь у новому судовому розгляді - ОСОБА_3 , ….

Відповідно до частини 3 статті 89 КПК України сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

В контексті піднятого перед судом питання щодо повноважень слідчого і прокурорів суд зауважує, що потерпілий ОСОБА_4 , перед яким держава несе зобов`язання забезпечити ефективне розслідування смерті його сина, передбачене статтею 2 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відносно доводів сторони захисту про неповно важність суб`єктів збирання доказів зауважив, що є постанова чи нема, а робота зроблена, розслідування проведено.

Вказана позиція свідчить про те, що потерпілий не сумнівається у допустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування.

Крім того, сторона захисту, стверджуючи про недопустимість усіх зібраних доказів з тієї підстави, що вони зібрані неналежним суб`єктом, а похідних доказів - на підставі доктрини «плодів отруйного дерева», водночас протягом усього судового розгляду, який тривав значний період часу, оспорювала ці докази щодо суті, заперечуючи, що ці докази доводять вину обвинуваченого поза розумним сумнівом, заявляла клопотання про дослідження цих доказів безпосередньо судом (йдеться про вилучені транспортні засоби), заявляла клопотання про допит експертів, які проводили автотехнічну, судово-медичну і транспортно-трасологічну експертизи, на роз`яснення їх висновків, слідчого, який проводив досудове розслідування, понятих, які були присутні під час огляду місця події, свідків, які не допитувалися під час досудового розслідування, що є визнанням стороною захисту допустимості цих доказів, і свідчить про формальність доводів про недопустимість доказів, і про те, що насправді сторона захисту не вважає процес досудового розслідування таким, що порушив право обвинуваченого на справедливий суд в аспекті зібрання доказів неуповноваженим суб`єктом.

Наведені міркування відображають дію засад змагальності і диспозитивності цивільного процесу, за яких сторони самостійно обстоюють свої позиції, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тому суд враховує, що процесуальна активність сторони захисту у дослідженні доказів під час судового розгляду свідчить про визнання стороною захисту допустимості усіх зібраних доказів.

Водночас, суд, ретельно перевіривши висловлені захисником аргументи, про що вказано вище, дійшов висновку, що докази безсумнівно зібрані уповноваженими суб`єктами.

2.8.2. Оцінка доказів щодо суті пред`явленого обвинувачення

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, складається з: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, суспільно небезпечних наслідків, причинного зв`язку між порушенням і наслідками. Відсутність хоча б одного з елементів об`єктивної сторони виключає можливість притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху, що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається. У випадку, коли вказану ситуацію було створено самим водієм-порушником, відсутність технічної можливості уникнути шкідливих наслідків юридичного значення не має.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.03.2020 у справі № 130/720/17.

Ключовими питаннями для визначення наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, є такі:

чи порушив ОСОБА_5 . Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом 14.11.2018;

чи є причинний зв`язок між порушенням ОСОБА_5 Правил дорожнього руху, якщо таке мало місце, і смертю велосипедиста ОСОБА_7 .

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Тобто, дотримуючись засад змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, сторона обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Тих обставин, що 14.11.2018 близько 18.10 год. ОСОБА_5 керував транспортним засобом «ВАЗ-21213», державний номерний знак НОМЕР_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобільній дорозі Т-06-10 Любар - Хмільник - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця, між населеними пунктами м. Бар - с. Іванівці Барського району Вінницької області, і їхав зі сторони села Іванівці Барського (наразі Жмеринського) району Вінницької області в напрямку міста Бар (наразі Жмеринського району) Вінницької області, і що мало місце зіткнення автомобіля «ВАЗ-21213» і автомобіля «Honda-Civic», сторона захисту не оспорювала.

Вказані обставини також підтверджуються показаннями обвинуваченого, показаннями очевидців дорожньо-транспортної пригоди: пасажирки «Honda-Civic» ОСОБА_41 , пасажирів «ВАЗ-21213» ОСОБА_46 , ОСОБА_19 , ОСОБА_82 , даними протоколу огляду місця події від 14.11.2018, даними висновків експерта за результатами проведення трасо логічних і транспортно-трасологічних експертиз, якими підтверджується наявність пошкоджень автомобілів «ВАЗ-21213» «Honda-Civic» внаслідок лобового зіткнення.

Однак ОСОБА_5 заперечував ті обставини, що він виїхав на зустрічну смугу руху, заперечував, що зіткнення автомобілів відбувалося на зустрічній для нього смузі руху, стверджував, що не бачив велосипедиста і не відчув контакту велосипедиста з його автомобілем, а його захисник наполягав на тому, що відсутні докази контактування автомобіля ВАЗ з велосипедом.

Перебування автомобілів ВАЗ-21213 і «Honda Civic» на момент ДТП у технічно справному стані підтверджується висновками експерта за результатами проведення судових експертиз технічного стану транспортних засобів № 89 від 20.02.2019 (пункт 2.5.17. цього вироку) і № 88 від 21.02.2019 (пункт 2.5.17. цього вироку), і щодо автомобіля ВАЗ - його технічно справний стан на момент ДТП стороною захисту не оспорювався.

Перебування автомобіля ВАЗ під керуванням ОСОБА_5 у зустрічній смузі руху під час зіткнення з автомобілем «Honda Civic» підтверджується сукупністю таких доказів, які повністю узгоджуються між собою щодо зазначених обставин:

показаннями свідка ОСОБА_41 , яка була пасажиркою « Honda Civic », перебувала на передньому пасажирському сидінні і чітко бачила за кілька секунд до лобового зіткнення зустрічний автомобіль у смузі руху «Honda Civic»,

даними протоколу огляду місця події від 14.11.2018, проведеного слідчим ОСОБА_26 , за даними якого осип скла шириною 2,8 м та довжиною 2,6 м знаходився в смузі руху в напрямку села Іванівці (тобто у зустрічній для ОСОБА_5 ), у цій же смузі знаходився осип пластику та полімерних матеріалів, а осип матеріалів утворюється саме в момент зіткнення,

показаннями слідчого ОСОБА_26 , який підтвердив, що саме він проводив огляд місця події, підтвердив достовірність даних протоколу,

достовірність даних протоколу огляду місця події підтверджується також показаннями свідка ОСОБА_75 , який підтвердив, що перебував на місці дорожньо-транспортної пригоди, бачив перевернутий автомобіль «Нива» на місці ДТП, підтвердив, що був залучений понятим під час огляду місця події, підтвердив, що підписував протокол огляду місця події без висловлення зауважень, впізнав свої підписи на протоколі під час огляду його в судовому засіданні.

Дані протоколу огляду місця події піддавалися сумніву стороною захисту, оскільки захисник вважав, що огляд проведено неповно, про що свідчить те, що потерпілий ОСОБА_4 наступного дня знайшов на місці ДТП кепку свого сина і фрагмент бампера автомобіля, а також через невідображення у протоколі детального огляду пошкоджень причетних до ДТП транспортних засобів. Крім того, захисник вважав, що огляд пошкоджених транспортних засобів не міг бути проведений під час огляду місця події, натомість огляд транспортних засобів як речових доказів мав бути проведений як окрема слідча дія.

Захисник також вказував, що свідок ОСОБА_77 під час допиту у судовому засіданні не підтвердив своєї участі в огляді місця події.

Відповідно до частини 1 статті 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Для участі в огляді може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, законний представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в огляді може запросити спеціалістів (частина 3 статті 237 КПК України).

З наведених положень частини 3 статті 237 КПК України вбачається, що для участі в огляді можуть бути запрошені учасники кримінального провадження, тобто це не є імперативною вказівкою. Між тим, і обвинувачений, і водій іншого причетного до ДТП автомобіля брали участь у важливому етапі огляду місця події - фіксуванні обставин ДТП на схемі місця події, про що свідчать їх підписи на схемі, що є додатком до протоколу огляду місця події.

Матеріали справи не містять даних про те, що слідчий не допустив ОСОБА_5 до участі в огляді, таких тверджень про перешкоджання з боку слідчого сторона захисту не висловила.

Таким чином, жодних порушень процесуальних прав ОСОБА_5 під час огляду місця події судом не встановлено.

Згідно з частиною 5 статті 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Отже, приписи частини 5 статті 237 КПК України прямо вказують на те, що вилучені речі підлягають негайному огляду, тобто безпосередньо на місці події (на місці проведення огляду), і лише у разі якщо огляд речей на місці здійснити неможливо, тоді їх огляд може бути здійснено пізніше.

Під час надання показань у судовому засіданні слідчий ОСОБА_26 стверджував, що провів огляд пошкоджених транспортних засобів під час огляду місця події, що відображено у відповідній графі протоколу.

Дослідженням протоколу огляду місця події встановлено, що слідчий, хоч і не повно, але відобразив у графі 15 результати огляду транспортних засобів під час огляду місця події, зокрема локалізацію основних пошкоджень транспортних засобів, які візуально вказували на місця контактування транспортних засобів: ВАЗ 21213 - деформація усього кузова, Honda Civic - пошкоджене переднє ліве колесо, велосипеда «МС Kenzie» пошкоджена передня вилка та переднє колесо у вигляді деформації обода.

Суд зауважує, що слідчий не є експертом у галузі автотехніки і трасології, крім того, автомобілі та велосипед в подальшому неодноразово оглядалися експертом і усі їх пошкодження детально описані експертом, сфотографовані, що відображено у відповідних висновках.

Під час досудового розслідування обвинувачений не заявляв відвід слідчому ОСОБА_26 , не оскаржував його дії, не заявляв клопотання про проведення додаткових слідчих дій, відмовився від участі у слідчому експерименті.

Під час судового розгляду не встановлено жодних обставин, які б свідчили про упередженість слідчого ОСОБА_26 .

Отже, слідчий ОСОБА_26 , відповідно до приписів частини 5 статті 237 КПК України здійснив огляд транспортних засобів, причетних до ДТП, під час огляду місця події, результати якого відобразив у протоколі огляду місця події від 14.11.2018. Відсутність деталізованого опису слідів на транспортних засобах у протоколі огляду місця події не тягне визнання протоколу непустимим доказом і таке жодним чином не вплинуло на подальший хід провадження, оскільки транспортні засоби безпосередньо оглядалися експертом, крім того, такі сліди не змінюються з плином часу (за умови відсутності дії на них зовнішніх сил, що спрямовані на зміну слідів, що у цьому провадженні виключається, бо усі три транспортні засобі були вилучені з місця події і поміщені на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів у відділі поліції).

Обов`язкові випадки залучення понятих до проведення слідчих (розшукових) дій визначені частиною 7 статті 223 КПК України (в редакції станом на 14.11.2018).

Так, згідно з частиною 7 статті 223 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне. Обшук або огляд житла чи іншого володіння особи, обшук особи здійснюються з обов`язковою участю не менше двох понятих незалежно від застосування технічних засобів фіксування відповідної слідчої (розшукової) дії. Понятими не можуть бути потерпілий, родичі підозрюваного, обвинуваченого і потерпілого, працівники правоохоронних органів, а також особи, заінтересовані в результатах кримінального провадження. Зазначені особи можуть бути допитані під час судового розгляду як свідки проведення відповідної слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, нормами КПК України не передбачено обов`язкового залучення понятих для участі в огляді місця події, і слідчий на власний розсуд може запросити таких осіб, якщо вважатиме це за доцільне. Відтак, самим законодавцем не надано істотної процедурної ваги ролі понятого під час проведення цієї слідчої дії.

Щодо функцій понятого під час проведення слідчої дії суд зауважує, що понятий - це особа, яку запрошують слідчий або прокурор бути присутніми при проведенні обшуку, виїмки, огляду, пред`явленні осіб, трупа і предметів для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, освідування особи, відтворенні обстановки і обставин події (слідчий експеримент), або інших процесуальних діях. Ця фізична особа своїм підписом засвідчує відповідність записів у процесуальних документах виконаним діям і має бути особисто не заінтересована у результатах проведених дій, тобто не мати власного процесуального інтересу у кримінальному провадженні.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.10.2022 у справі № 586/187/20 (справа про обвинувачення за частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України).

До функцій понятого не входить перемірювання відстаней між причетними до ДТП транспортними засобами з прив`язкою до елементів дорожньої обстановки чи інші дії з контролю над діями слідчого. Понятий має засвідчити, що дійсно на місці події були розташовані пошкоджені транспортні засоби і що слідчий дійсно проводив огляд місця події.

Понятий ОСОБА_77 , допитаний у судовому засіданні, підтвердив, що він дійсно був на місці ДТП, пам`ятає, що бачив перевернутий автомобіль «Нива» (тобто автомобіль ВАЗ), підтвердив що дійсно підписав протокол огляду місця події і розумів, що він підписує.

Сторона захисту не вказувала на жоден доказ, чи принаймні аргумент, який би свідчив про будь-яку заінтересованість понятого ОСОБА_75 в результатах огляду місця події.

Крім того, жоден із учасників судового розгляду (обвинувачений, захисник, прокурор, потерпілий) не навели суду аргументів щодо недостовірності конкретної інформації, зафіксованої в протоколі огляду місця події, зокрема, щодо розташування причетних до ДТП транспортних засобів, відстаней між ними з прив`язкою до елементів дорожньої обстановки, чи розташування осипу скла і пластмаси та полімерних матеріалів, та конкретно не вказували на невідповідність даних, викладених у цьому документі, обставинам, що в дійсності мали місце, чи обставинам, які встановлені під час судового розгляду з інших процесуальних джерел доказів.

За результати повного і всебічного з`ясування обставин цієї справи, дослідження низки доказів за клопотанням сторони захисту, судом не виявлено жодних підстав для висновку, що знайдені потерпілим наступного дня на місці ДТП предмети (кепка сина, невідомий предмет, який потерпілий вважав фрагментом бампера автомобіля), мають якийсь стосунок чи значення для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні. Так, на досудовому розслідуванні не проводилося дослідження одягу загиблого, жодні експертизи щодо одягу не призначалися, потерпілий не повідомив про будь-які сліди, залишені на кепці.

З пояснень експерта ОСОБА_22 під час допиту у приміщенні суду стосовно знайденого потерпілим фрагмента бампера вбачається, що від`єднання частини декоративної накладки на бампері є характерним для механізму удару у цю частину, під час огляду транспортного засобу експертом для нього було очевидно, що немає цього фрагмента, однак ці обставини, зокрема те, що шматок декоративної накладки не був наданий на дослідження експерту, жодним чином не вплинули б на висновок експерта.

Крім того, слідчий пояснив, що лише після завершення слідчої дії - огляду місця події, усі фрагменти транспортних засобів переносилися за межі проїжджої частини, щоб не створювати перешкоди для руху транспортних засобів, крім того, була темна пора доби, тому слідчий припустив, що дійсно такий фрагмент міг бути залишений на місці ДТП, що жодним чином не свідчить про недоліки в проведенні огляду місця події чи неповноту досудового розслідування.

Отже, протокол огляду місця події від 14.11.2018, який відповідає приписам статей 104, 105 КПК, є належним, допустимим і достовірним доказом.

Показання свідка ОСОБА_41 піддавалися стороною захисту сумніву у зв`язку з тим, що, на думку захисника, щодо тих обставин, що свідок вдарилася чолом об лобове (вітрове) скло «Honda Civic», від чого скло розбилося, є неправдивими, у зв`язку із чим є підстави сумніватися у змісті показань свідка вцілому.

У судовому засіданні 12.10.2023 захисник заявив усне клопотання про витребування з Барської міської лікарні інформації про те, чи доставлялася 14.11.2024 в лікарню свідок ОСОБА_41 (колишнє прізвище ОСОБА_20 , арк. с. 48, том 2), якщо так - то з яким діагнозом, чи надавалася їй медична допомога і чи були у неї якісь тілесні ушкодження, для спростування чи підтвердження тих показань, які надала ОСОБА_41 щодо контакту чолом з лобовим склом із «Honda Civic», оскільки на запит адвоката таку інформацію не нададуть.

Прокурор зазначив, що дані щодо тілесних ушкоджень свідка ОСОБА_41 є в матеріалах провадження.

Ухвалою суду від 12.10.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до журналу судового засідання, суд постановив відмовити у задоволенні клопотання захисника про витребування інформації в Барської міської лікарні з тих мотивів, що питання, чи зверталася за медичною допомогою свідок ОСОБА_41 не стосується обставин цього кримінального провадження і не стосується висунутого обвинувачення.

У матеріалах провадження дані щодо незначних тілесних ушкоджень свідка ОСОБА_41 є тільки в рапорті начальника СРПП № 3 Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_30 , який зареєстровано в журналі єдиного обліку за №4142 від 14.11.2018 (пункт 2.4.2. цього вироку), однак рапорт не є тим документом, який може виступати джерелом доказів щодо наявності тілесних ушкоджень

09.11.2023 через канцелярію суду захисник подав клопотання (арк.. с. 148-151, том 4), у якому просив приєднати до матеріалів судового кримінального провадження №125/1364/19 лист Барської міської лікарні від 06.11.2023 за №808, з якого слідує, що свідок, який допитувався у судовому засіданні (прізвище у вироку не вказується з метою захисту права на лікарську таємницю вказаної особи) за медичною допомогою в лікарню не звертався, що свідчить про ймовірність, що свідок надала суду неправдиві покази, оскільки під час допиту свідок повідомила, що їй надавали медичну допомогу в лікарні.

До клопотання захисник додав лист КНП «Барської міської лікарні» Барської міської ради від 25.10.2023 №771 (арк. с. 151, том 4) за підписом головного лікаря ОСОБА_89 (а не від 06.11.2023 за №808, як вказано у клопотанні), у якому зазначено, що обвинувачений і ще дві особи (одна з яких свідок у справі), в період з 14.11.2018 по 01.01.2019 за медичною допомогою не зверталися (арк. с. 151 том 4).

Прокурор вказала, що вважає за можливе приєднати до матеріалів справи вказаний доказ.

Потерпілий та обвинувачений підтримали клопотання.

Ухвалою суду від 24.11.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до журналу судового засідання, суд ухвалив долучити до матеріалів судової справи вказаний доказ, оцінку допустимості, достовірності доказу надати у нарадчій кімнаті.

Оцінюючи дані вказаного документа в нарадчій кімнаті з точки зору допустимості як доказу, суд зауважує, що лист містить інформацію, яка є охоронюваною законом таємницею - лікарською таємницею, не тільки щодо клієнта адвоката, а й щодо двох інших людей, які не були клієнтами адвоката.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належать відомості, які можуть становити лікарську таємницю.

Згідно з частинами 1-3 статті 286 Цивільного кодексу України фізична особа має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при її медичному обстеженні. Фізична особа зобов`язана утримуватися від поширення інформації, зазначеної у частині першій цієї статті, яка стала їй відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків або з інших джерел.

Згідно з приписами статті 39-1 Основ законодавства України про охорону здоров`я, яка має назву «Право на таємницю про стан здоров`я», пацієнт має право на таємницю про стан свого здоров`я, факт звернення за медичною допомогою, діагноз, а також про відомості, одержані при його медичному обстеженні.

Відповідно до частини 1 статті 40 Основ законодавства України про охорону здоров`я, яка має назву «Лікарська таємниця», медичні працівники та інші особи, яким у зв`язку з виконанням професійних або службових обов`язків стало відомо про хворобу, медичне обстеження, огляд та їх результати, інтимну і сімейну сторони життя громадянина, не мають права розголошувати ці відомості, крім передбачених законодавчими актами випадків.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи, керівники підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, яким направлено адвокатський запит, зобов`язані не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту надати адвокату відповідну інформацію, копії документів, крім інформації з обмеженим доступом і копій документів, в яких міститься інформація з обмеженим доступом.

Відповідно до частини 1 статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Отже, навіть відомості про факт звернення за медичною допомогою є охоронюваною законом таємницею, яка не могла бути розголошена за запитом адвоката без згоди осіб, стосовно яких така інформація надана. Відтак надання адвокату на адвокатський запит такої інформації порушує чинне законодавство щодо захисту лікарської таємниці та щодо адвокатської діяльності та є істотним порушенням права вказаних у листі осіб на захист медичної таємниці, що є складовою основоположного права людини на повагу до приватного життя, гарантованого статтею 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є чинною для України.

Таким чином, дані листа КНП «Барської міської лікарні» Барської міської ради від 25.10.2023 №771 за підписом головного лікаря ОСОБА_89 є недопустими доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що обов`язок збереження лікарської таємниці є основним визначеним законом професійним обов`язком лікаря, а у випадках, якщо умисне розголошення лікарської таємниці спричинило тяжкі наслідки, - таке діяння є злочином, передбаченим статтею 145 Кримінального кодексу України. Тому про обов`язок збереження лікарської таємниці, а також про те, що факт звернення за медичною допомогою також охоплюється поняттям лікарської таємниці, не могло не бути відомо керівнику медичного закладу - головному лікарю. Зазначене абсолютно підриває довіру до достовірності такої інформації, відтак із цих мотивів вона також не може бути прийнята до уваги під час судового розгляду.

Повертаючись до питання достовірності показань свідка ОСОБА_41 суд враховує, що будь-яких близьких чи сімейних зв`язків з водієм «Honda Civic» судом не встановлено, вказаний водій виїхав за кордон ще в листопаді 2021 року і в Україну не повертався, свідок вийшла заміж за іншого чоловіка, будь-яких неприязних стосунків з обвинуваченим чи інших підстав його обмовляти не встановлено, питання про те, отримувала чи не отримувала свідок медичну допомогу після ДТП жодним чином не дискредитує показання свідка вцілому.

Отже, суд бере до уваги показання свідка ОСОБА_41 про рух велосипедиста, зіткнення з автомобілем ВАЗ-21213, кількість пасажирів і водія в автомобілі «Honda Civic», щодо обстановки на місці події після зіткнення як належні, допустимі і достовірні докази.

Продовжуючи аналіз питання, чи порушив обвинувачений ОСОБА_5 . Правила дорожнього руху, суд зауважує, що та обставина, що велосипедист ОСОБА_7 рухався по правій стороні дороги (за напрямком в сторону села Іванівці), тобто в зустрічній для обвинуваченого частині дороги (відповідно до 1.10 Правил дорожнього руху узбіччя - це елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини), чим виключається та обставина, що велосипедист міг рухатися в смузі руху чи по узбіччю по лівій стороні дороги (за напрямком в сторону села Іванівці), підтверджується:

показаннями свідка ОСОБА_41 (пасажирки автомобіля «Honda Civic»), яка перед зіткненням з автомобілем ВАЗ бачила велосипедиста, який їхав попереду автомобіля «Honda Civic» ближче до правого узбіччя, у сукупності із даними протоколу огляду місця події від 14.11.2018 щодо наявності всіх осадів різних матеріалів саме в смузі руху з міста Бар в напрямку села Іванівці, фактом знаходження велосипеда в кюветі з правої сторони відносно смухи руху в напрямку села Іванівці, що за наявності об`єктивно встановлених даних про те, що велосипед отримав ушкодження, а велосипедист - травми, характерні для дорожньо-транспортної пригоди, свідчить про те, що велосипедист перед ДТП рухався саме у вказаній смузі руху.

Рух велосипедиста по зустрічній для обвинуваченого частині дороги на додаток до вищезгаданого підтверджується також даними висновку експерта №278 від 28.05.2019 (пункт 2.5.20 цього вироку), у якому вказано, що наїзд автомобіля ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , на велосипедиста міг статися як на проїзній частині автодороги Любар - Лука-Барська - Бар - Нова Ушиця, так і не виключається можливість, що і на узбіччі, що примикає до даної проїзної частини, а саме смуги руху в напрямку с. Іванівці Барського району Вінницької області (пункт 2 висновку).

Крім того, вищевказані докази щодо руху велосипедиста по правій стороні дороги (за напрямком в сторону села Іванівці) узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_52 , ОСОБА_82 і ОСОБА_80 , які були пасажирами автомобіля ВАЗ-21213, і повідомили суду, що не бачили в смузі руху їхнього авто велосипедиста, і взагалі не бачили велосипедиста.

Таким чином, висновком експерта №278 від 28.05.2019, в сукупності із даними протоколу огляду місця події від 14.11.2018, показаннями свідка ОСОБА_41 , висновком експерта від 21.12.2021 про наявність слідів контактування велосипеда і «ВАЗ-21213», підтверджується, що під час наїзду на велосипедиста автомобіль ВАЗ-21213 не перебував у своїй смузі руху, а виїхав на зустрічну смуху руху і зустрічне узбіччя.

Суд зауважує, що саме виїзд обвинуваченого на зустрічну смугу руху і зустрічне узбіччя, коли він не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам руху, є ключовим аспектом цього провадження, адже такий виїзд з порушенням Правил дорожнього руху і спричинив аварійну ситуацію, внаслідок якої велосипедист отримав травми, від яких помер.

За даними протоколу огляду місця події дорожнє покриття було вологе чисте, обледеніння не було, температур +3 градуси за Цельсієм.

Отже, аварійна ситуація створена саме діями обвинуваченого ОСОБА_5

Пунктом 10.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 передбачено, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.

Висновком експерта № 278 від 28.05.2019 за результатами проведення автотехнічної, транспортно-трасологічної експертизи підтверджується, що саме в діях водія автомобіля ВАЗ-21213 ОСОБА_5 мала місце невідповідність вимогам пункту 10.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Даними висновку експерта від 01.03.2019 у сукупності із поясненнями судового експерта ОСОБА_64 у судовому засіданні безсумнівно підтверджується, що причиною смерті ОСОБА_7 були травми, отримані під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 14.11.2018, і саме отримані в ДТП травми стали основною причиною його смерті.

Згідно з пунктом 2.1.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 р. N 6 (на який посилався експерт під час надання пояснень), небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитися смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братися до уваги при оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку.

Пунктом 1.10 Правил проведення судово-медичної експертизи (досліджень) трупів у бюро судово-медичної експертизи, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.95 р. № 6, на який також посилався експерт щодо процедури отримання ним медичної карти померлого, у випадках смерті у лікувально-профілактичних установах особи, яка померла внаслідок насильства або при підозрі на нього, керівник даної установи зобов`язаний надіслати разом з трупом до моргу оригінал історії хвороби та одяг померлого, якщо він не був вилучений органами дізнання або не був виданий родичам померлого. Відповідальність за своєчасне надання історії хвороби до моргу покладається на особу, яка призначила експертизу.

Сумнівів в характері і локалізації тілесних ушкоджень, і щодо тих обставин, що велосипедист отримав тяжкі травми саме під час ДТП, яке сталося 14.11.2018, у суду немає. З висновку експерта і показань свідків вбачається, що йому своєчасно була надана медична допомога і надавалася безперервно протягом усього часу з моменту ДТП і до моменту смерті. Причина смерті детально і повно описана у висновку експерта, який встановив, що смерть потерпілого перебуває у прямому причинному зв`язку із травмами, отриманими під час ДТП. Відсутні будь-які підстави для висновку, що якісь важливі обставини кримінального провадження залишилися нез`ясованими у зв`язку із тим, що не були допитані лікарі, які надавали першу допомогу постраждалому, чи лікарі, які проводили лікування потерпілого після ДТП.

Оціночні судження потерпілого ОСОБА_4 про неналежне лікування у місті Бар, свідка ОСОБА_25 про те, що померлий не виконував рекомендації лікарів, не мають фактичного підґрунтя у виді об`єктивних медичних даних, а навпаки, не узгоджуються з встановленими під час судового розгляду медичними даними, які відображені у висновку судово-медичного експерта, про тяжкий стан потерпілого, отримання множинних травм безпосередньо під час ДТП.

Щодо оспорюваних стороною захисту даних про напрям руху велосипедиста, які були задані експертам як вихідні дані, а також відсутності доказів контактування автомобіля ВАЗ з велосипедом суд зазначає наступне.

Напрям руху велосипедиста (з Бару в напрямку Іванівці, тобто так само, як би мали рухатись автомобілі) і рух по узбіччю відповідає Правилам дорожнього руху. Потерпілий підтвердив, що його син мав посвідчення водія і знав Правила дорожнього руху, часто їздив на велосипеді на роботу і просто покататися.

З показань усіх свідків, які були очевидцями ДТП, та самого обвинуваченого вбачається, що момент у момент ДТП крім двох причетних автомобілів та велосипеда не було жодних інших транспортних засобів. Отже, виключається версія, що велосипедист міг контактувати з якимось іншим транспортним засобом.

Наявність слідів контактування велосипеда з автомобілем ВАЗ-21213 безсумнівно підтвердилося під час судового розгляду даними проаналізованого судом висновку експерта від 02.12.2021 (пункт 2.6.2. цього вироку) у сукупності із детальними роз`ясненнями експертом ОСОБА_22 свого висновку і даними безпосереднього огляду судом речових доказів.

Зокрема, у висновку від 02.12.2021 вказано, що найбільш ймовірний механізм контактування автомобіля ВАЗ-21213 та велосипеда "МС-Kenzie" був наступний: відбувалось контактування лівої частини переднього бампера автомобіля ВАЗ-21213, з лівим переднім пером передньої вилки та переднім колесом призвело до початку утворення їх згинів. Далі в процесі подальшого переміщення транспортних засобів могло відбуватись утворення деформацій та потертостей на передньому лівому крилі та капоті автомобiля ВАЗ-21213, та послідуюче поглиблення деформацiй лiвого пера передньої вилки та зрив з місця свого конструктивного кріплення переднього брудозахисного щитка на велосипеді, проте опис утворення наступних пошкоджень на автомобiлi є найбільш вірогiдним, оскільки в зоні контактування з велосипедом вiдбулось значна деформацiя та пошкодження слідів через наступне контактування з автомобiлем "Ноndа-Civic".

Водночас, контактування велосипеда з автомобілем «Honda-Civic» виключається. Такий висновок підтверджується даними цього ж висновку експерта від 02.12.2021, у якому вказано, що слідів трасологічного характеру на автомобілі «Honda-Civic» та велосипеді, які б дозволили стверджувати про взаємне контактування не виявлено, у сукупності із детальними роз`ясненнями експертом вказаного висновку під час допиту у судовому засіданні, та в сукупності з результатами безпосереднього огляду судом речових доказів.

Як вбачається з вказаного висновку від 02.12.2021, експерту було поставлене загальне ідентифікуюче питання: чи мав місце факт контактної взаємодії велосипеда марка MC Kenzie з автомобілем марки «Honda-Civic», і це питання ініціювала саме сторона захисту. Як пояснив експерт у судовому засіданні, він особисто оглянув вказані транспортні засоби, при формулюванні свого висновку врахував і оцінив усі ті пошкодження, на які вказав захисник під час проведення огляду у виїзному судовому засіданні (у тому числі і пошкодження у правій частині і пошкодження вітрового скла «Honda-Civic»), і не виявив жодних слідів контактування велосипеда з автомобілем «Honda-Civic».

Захисник висловив припущення, що оскільки експертом не виявлено жодних слідів, то, можливо велосипед контактував з «Honda-Civic» у лівій передній частині перед зіткненням з «ВАЗ-21213», і тому сліди контактування з велосипедом стерлися (тобто за тим механізмом, який експерт визначив для контакту з велосипедом автомобіля «ВАЗ-21213»).

Крім того, захисник, керуючись власними умовиводами, які не базуються на спеціальних технічних знаннях, а є виключно суб`єктивними, без посилань на будь-які інструкції про проведення експертиз, без посилань на методики проведення експертиз чи якісь наукові дослідження, стверджував, що експерт повинен був у своєму висновку від 02.12.2021 детально описати абсолютно всі пошкодження транспортних засобів, і вважав, що все, що не описане прямо у висновку експерта, неодмінно впливає на визначення механізмів контактування транспортних засобів та на інші висновки експерта, вважав, що експерт неправильно здійснив натурне прикладання (співставлення) транспортних засобів.

Однак з наданих експертом роз`яснень в процесі огляду речових доказів за їх місцезнаходженням, коли захисник показав усі ті пошкодження двох автомобілів та велосипеда, які він мав на увазі, експерт ствердив, що всі ці пошкодження він бачив і оглядав, однак детально описував саме ті, які випливають на механізм взаємодії причетних до ДТП транспортних засобів.

Під час виїзного судового засідання захисник особливо наголошував, що і слідчий ОСОБА_26 , і експерт ОСОБА_22 умисно приховували пошкодження вітрового скла «Honda-Civic».

Одна такі твердження захисника спростовуються даними висновку експерта № 186 від 14.05.2019 за результатами проведення трасологічної експертизи (пункт 2.5.19. цього вироку), у якому, описуючи пошкодження автомобіля «Honda-Civic», серед інших пошкоджень, експерт вказав, що вітрове скло в лівій частині має пошкодження у вигляді розтріскування та наскрізного пробою розміром біля 50х25 см, після чого розміщено фотозображення пошкодження вітрового скла (сторінка 9 висновку експерта, арк. с. 159, том 1).

У висновку від 02.12.2021 за результатами проведення транспортно-трасологічної експертизи експерт також описав вказане пошкодження, зазначивши на сторінці 9 висновку, що вітрове скло в лівій частині має пошкодження у вигляді розтріскування та наскрізного пробою розміром біля 50х25 см, після чого розміщено фотозображення пошкодження вітрового скла (сторінка 9 висновку експерта, арк. с. 159, том 1).

Щодо іншого пошкодження округлої форми на вітровому склі «Honda-Civic», яке оглянуто судом, експерт під час виїзного судового засідання стверджував, що він оглядав вказане пошкодження під час проведення експертиз, і пояснив логіку викладу дослідницької частини висновку експерта, вказавши, що округле пошкодження на вітровому склі і на правому крилі «Honda Civic» описав таким чином (експерт зачитав дослівно із копії свого висновку, який мав при собі): будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів, на досліджуваному автомобілі немає. Вказане наведено в абзаці 3 сторінки 8 висновку експерта від 02.12.2021.

Подібно у вказаному висновку зазначено і в описі велосипеда марки MC Kenzie: «Будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів на досліджуваному велосипеді немає» (абзац 2 сторінки 13 висновку експерта від 02.12.2021, арк.с. 150, том 2).

Аналогічно і щодо автомобіля «ВАЗ-21213»: «Будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів на досліджуваному автомобілі немає» (абзац 2 сторінки 5 висновку експерта від 02.12.2021, арк.с. 146, том 2).

Щодо пошкодження на правому крилі «Honda Civic» експерт зазначив, що воно характерно для потужного удару, і якби у цьому місці був контакт із велосипедом, то були б нашарування фарби чорного кольору від велосипеда, експерт сумнівається, що ці сліди могли б стертися навіть до моменту огляду судом.

Таким чином, з пояснень експерта під час допиту, стало зрозумілим, що під час проведення експертизи експерт виключив контактування велосипеда і «Honda Civic» у праве крило, керуючись своїми спеціальними знаннями щодо характерних слідів розглядуваних контактів транспортних засобів, але словесно описав це у висновку вказівкою на те, що будь-яких інших суттєвих зовнішніх пошкоджень, які б впливали на визначення кута між повздовжніми осями транспортних засобів він не встановив.

Твердження захисника про те, що на « Honda Civic » були і є пошкодження лобового скла, характерні для падіння тіла людини, є його власним судженням, яке не ґрунтується на експертних знаннях, оскільки захисник не є і не був експертом.

Детально безпосередньо оглянувши під час виїзного судового засідання автомобіль «Honda Civic» і пошкодження лобового скла, на яке вказував захисник, суд дійшов висновку, що для визначення механізму утворення сліду на лобовому склі необхідні спеціальні знання і візуальним оглядом неможливо підтвердити чи спростувати твердження про падіння тіла людини на лобове скло.

Експерт ОСОБА_22 під час огляду вітрового скла «Honda Civic» під час виїзного судового засідання, відповідаючи на запитання захисника, чи може бути цей слід утворений падінням тіла людини зазначив, що характер пошкодження, а саме вигин пошкодженого скла назовні, очевидно свідчить про те, що скло було пошкоджено ударом чогось із середини салону автомобіля, а не ззовні, і експерт виключає ту обставину, що такі ушкодження скла утворилися внаслідок падіння тіла велосипедиста ззовні.

Крім того, якби такий факт і мав місце, він би не міг би залишитися непоміченим пасажиркою «Honda Civic» ОСОБА_41 , яка сиділа на передньому сидінні, і під час допиту повідомила, що не бачила контакту автомобіля з велосипедистом і відчула лише один удар під час ДТП.

За тих обставин, що експерт виключив можливість пошкодження лобового скла «Honda Civic» іззовні, жоден із свідків не повідомляв про такий факт, відтак у слідчого були відсутні будь-які вихідні дані про падіння велосипедиста на лобове скло, чого також не встановлено і під час судового розгляду, отже, з`ясування причин утворення сліду на лобовому склі, що потребує спеціальних знань і призначення трасологічної експертизи цього сліду, не було обов`язковим, і не є необхідним для з`ясування обставин цієї справи.

Щодо методу натурного прикладання (співставлення) транспортних засобів, який захисник невмотивовано піддав сумніву, експерт зазначив, що такий метод передбачений методикою проведення експертизи.

Експерт також пояснив, яким чином він виключив контактування «Honda Civic» з велосипедом у ліве крило (у яке відбулося зіткнення з «ВАЗ-21213»), пояснивши під час безпосереднього огляду судом, що пошкодження лівого пера передньої вилки велосипеда має кутоподібне заглиблення, і якщо підставити це пошкодження до «Ниви», то воно співпадає, бо у «Ниви» бампер квадратний і залізний, а в «Хонди» бампер пластмасовий та іншої форми, і цей бампер не дасть такий характерний кут, як на пошкодженому пері.

За результатами безпосереднього огляду судом речових доказів судом не встановлено жодних підстав сумніватися у належності пояснень експерта чи їх достовірності, або в його кваліфікації.

Не встановлено також і будь-яких процесуальних порушень під час проведення експертиз, у тому числі від 02.12.2021, чи невідповідностей між описовою і резолютивною частиною висновків. Дослідницька і резолютивна частини усіх досліджених судом висновків експертів узгоджуються між собою, висновки експерта щодо поставлених йому питань логічно витікають із тих досліджень, які він фактично проводив.

При цьому при проведенні усіх експертиз сторона захисту жодного разу не заявляла відвід експерту ОСОБА_22 , який мав двадцятирічний досвід експертної діяльності, навпаки, у клопотанні про призначення транспортно-трасологічної експертизи сторона захисту просила доручити її проведення саме тій експертній установі, де працює експерт ОСОБА_22 , про що було їй відомо з попередніх експертиз.

З вкладених мотивів суд дійшов висновку, що відсутні будь-які сумніви в допустимості, належності і достовірності даних усіх наявних у матеріалах справи висновків експертів.

Підстав для відхилення як доказів висновків експертів також немає, оскільки усі висновки узгоджуються між собою і відповідають сукупності інших доказів.

За результатами безпосереднього огляду судом під час виїзного судового засідання за участі всіх учасників судового провадження, а також експерта, який проводив експертизи у цій справі, та спеціаліста, під час якого захисник задавав запитання експерту щодо всіх версій ДТП, які він вважав ймовірними, з врахуванням наданих експертом вичерпних і зрозумілих роз`яснень, усунуто будь-які незрозумілості у висновках і виключено усі інші версії, крім тієї, яка викладена в обвинувальному акті.

Захисник вважав первинну версію слідчого, яка була викладена у клопотанні про призначення експертизи хибною, стверджував, що експертам при проведенні усіх експертиз були задані помилкові вихідні дані. Таку позицію захисник мотивував тим, що слідчим не було оглянуто транспортні засоби, слідчий приховував пошкодження на «Honda Civic» (а саме пошкодження лобового скла), посилався на те, що потерпілий наступного дня після ДТП знайшов на місці ДТП фрагмент бампера і кепку свого сина, що свідчить про неповноту огляду місця події. Крім того, захисник стверджував, що фабула вихідних даних базувалася на показаннях свідка ОСОБА_27 , які є недопустимими з тих підстав, що свідка допитували у нічну пору доби одразу після ДТП, а не в денну пору наступного дня, а також з тих підстав, що його показання викликають сумнів через те, що цей свідок був раніше судимим і перебував на іспитовому строці, і одразу після ДТП його судимість була достроково знята.

За результатами дослідження доказів і з`ясування обставин справи під час судового розгляду захисник не навів жодних аргументів стосовно того, у чому саме полягають суперечності у показаннях свідків, які були, серед інших наявних у матеріалах провадження даних, взяті за джерело вихідних даних експертом при проведенні судової автотехнічної, транспортно-трасологічної експертиз (йдеться про висновки експерта №278 від 28.05.2019, від 02.12.2021).

Оспорюючи вихідні дані не вказав захисник й на те, у чому була сутнісна помилка у вихідних даних і які саме дані не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Натомість захисник продовжував наполягати, що показання ОСОБА_5 в якості свідка, отримані безпосередньо після ДТП, які теж покладалися в основу вихідних даних, є недопустимими, бо він потім був визнаний підозрюваним, а показання ОСОБА_27 є недопустими, бо він допитувався в нічний час і мав судимість.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо недопустимості вихідних даних, якими керувалися експерти під час проведення експертиз у цій справі (фабула вихідних даних щодо механізму ДТП не змінювалася), суд зауважує, що з самого висновку експерта №278 від 28.05.2019 (пункт 2.5.20 цього вироку) вбачається, що за вихідні дані бралися не лише показання свідка ОСОБА_27 , а й слідова інформація, виявлена під час огляду місця події, відображена у схемі огляду місця ДТП, дані протоколу огляду місця події щодо розташування транспортних засобів після ДТП, розташування осипу матеріалів та інші дані, відображені у протоколі, а також висновок токсикологічної експертизи про виявлення у крові водія ОСОБА_5 алкоголю, який не оспорювався ніким з учасників провадження, висновки експертизи технічного стану транспортних засобів, які ніким з учасників судового провадження не оспорювалися. Експертом брався до уваги напрям руху велосипедиста на момент пригоди по правому узбіччі в напрямку с. Іванівці, що узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_41 , яка зазначила, що велосипедист рухався ближче до правого (відносно руху «Honda Civic») узбіччя, а також дані щодо напрямку руху велосипедиста підтвердилися під час судового розгляду на підставі аналізу усіх висновків експертів у їх взаємозв`язку між собою і з поясненнями потерпілого про те, що його син був добре обізнаний з Правилами дорожнього руху, оскільки мав посвідчення водія (саме взятий до уваги напрямок руху і відповідає ПДР), а також в сукупності з поясненнями потерпілого стосовно часових меж: син виїхав з дому близько 18 год., а ДТП сталося близько 18 год. 10, тобто невдовзі після виїзду з дому.

Крім того, як вбачається з текстів висновків, що також підтверджено допитом експерта, експерт брав до уваги не лише матеріали провадження, а й дані безпосереднього виявлених ним під час огляду слідів на транспортних засобах.

У висновку експерта №278 від 28.05.2019 вказано, що основними ознаками, за допомогою яких встановлювалося місце зіткнення транспортних засобів і наїзду на велосипедиста, були сліди переміщення транспортних засобів, сліди переміщення відкинутих об`єктів, місцезнаходження відокремивши від транспортних засобів об`єктів, місцезнаходження транспортних засобів після пригоди, пошкодження транспортних засобів, отримані при зіткненні. Крім того, як вбачається з висновку, за вихідні дані взято не лише показання свідків, а й слідову інформацію, виявлену під час огляду місця пригоди, дані протоколу огляду місця події і схеми огляду місця ДТП.

У дослідницькій частині висновку експерта №278 від 28.05.2019 вказано, що розміщення пошкоджених транспортних засобів від контакту один з одним дає можливість визначити їх взаємне розташування в момент зіткнення і з`ясувати місце зіткнення, якщо встановлено розміщення і напрямок руху одного із них в момент зіткнення.

Під час судового розгляду достовірно і безсумнівно встановлено напрямок руху «ВАЗ-21213» - з села Іванівці в напрямку міста Бар, що ніким з учасників судового розгляду не оспорювалося і підтверджується показаннями пасажирів обох причетних автомобілів і самого обвинуваченого, крім того, достовірно підтверджується даними протоколу огляду місця події взаємне розташування автомобіля «ВАЗ-21213» і велосипеда після зіткнення, що згідно з методикою проведення експертизи, описаною у висновку, уже є достатнім для визначення місця зіткнення. Проте під час судового розгляду також було встановлено напрямок руху велосипедиста з показань потерпілого, які суд приймає до уваги як показання з чужих слів на підставі приписів статті 97 КПК України, і саме цей напрямок руху брав до уваги експерт, а також розміщення «ВАЗ-21213» в смузі руху автомобіля «Honda-Civic» перед зіткненням з велосипедистом і «Honda-Civic», а також розміщення велосипеда до зіткнення.

Експерт зазначив, що місце наїзду автомобіля ВАЗ на велосипедиста він визначив на підставі таких даних (сторінка 8 висновку): розташування осипу пластику, полімерних матеріалів і скла, розташування лівого колеса автомобіля ВАЗ, розташування двох автомобілів та велосипеда, тобто об`єктивних даних протоколу огляду місця події.

Далі враховуючи свої висновки щодо місця зіткнення, особливості фактичної дорожньої ситуації (взяті із даних огляду місця події), беручи до уваги механізм розвитку ДТП, вказаний в ухвалі про призначення експертизи (який потім був вказаний у формулюванні висунутого обвинувачення), який не спростовано жодними даними, здобутими під час з`ясування обставин справи і дослідження доказів у суді, експерт зробив свої висновки щодо того, як саме з урахуванням Правил дорожнього руху повинні були діяти учасники ДТП (водії і велосипедисти), і ці висновки не викликають сумніву.

Тобто висновки щодо місця зіткнення базуються, у тому числі, на об`єктивно встановлених слідових ознаках, які не викликають сумніву, і були відображені у протоколі огляду місця події, виявлені експертом під час безпосереднього огляду транспортних засобів, а не лише на показаннях ОСОБА_27 , а згадування показань саме обвинуваченого ОСОБА_5 висновки експертів взагалі не містять.

Як вбачається з висновку від 02.12.2021 (пункт 2.4.2. цього вироку), зокрема відображеного у ньому ходу проведення дослідження, вирішення питання стосовно механізму контактування автомобіля «Honda-Civic» і автомобіля «ВАЗ-21213» базувалося на дослідженні усіх виявлених на транспортних засобах слідів, які залишилися незмінним навіть на момент огляду судом, який проводився більш ніж через чотири з половиною роки після ДТП.

Під час допиту потерпілого ОСОБА_4 прокурор ставив йому запитання про те, що саме йому розповідав померлий син про обставини ДТП, в якому напрямку їхав і куди, так само і захисник під час допиту запитував у потерпілого, чи казав йому син, хто його збив, під час з виїзного судового засідання (під час огляду «Honda-Civic») захисник посилався на те, що доказом напрямку руху велосипедиста є показання потерпілого з чужих слів - зі слів його померлого сина, під час виступу у судових дебатах в обґрунтування позиції захисту захисник посилався на слова велосипедиста, про які повідомив потерпілий. Тим самим обидві сторони кримінального провадження представили суду показання з чужих слів - зі слів померлого велосипедиста і внесли на розгляд суду питання про визнання допустимими показань з чужих слів, які висловив потерпілий ОСОБА_4 , передаючи пояснення свого померлого сина про обставини ДТП, які надав син безпосередньо своєму батькові, коли був ще живий.

Суд враховує відомості, надані потерпілим ОСОБА_4 щодо слів померлого, як показання із чужих слів, і приймає їх до уваги як допустимі докази на підставі приписів статті 97 КПК України, оскільки ці відомості є важливими для розуміння інших відомостей, зібраних під час судового розгляду, зокрема показань інших свідків, крім того, допит велосипедиста у судовому засіданні є неможливим у зв`язку із смертю потерпілого під час досудового розслідування і його тяжким станом після ДТП, що вбачається з описової частини висновку судово-медичного експерта і показань його батька, і тяжкий стан виключав можливість його допиту під час досудового розслідування, з огляду на те, що обставини надання первинних пояснень викликають довіру щодо їх достовірності, бо надані батьку у той період, коли він не міг розуміти, проти кого конкретно з водіїв спрямовані ці відомості.

З підстав викладених вище, суд враховує як докази дані показань потерпілого щодо того, що велосипедист рухався по узбіччю (узгоджується з висновком експерта щодо місця зіткнення, яке визначається на підставі об`єктивних слідових ознак - на узбіччі не виключається, узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_41 , яка повідомила, що велосипедист рухався ближче до узбіччя). Також суд враховує як докази дані показань потерпілого щодо того, що велосипедист рухався в напрямку села Іванівці (підтверджується висновком експерта про сліди зустрічного контактування з передньою частиною «ВАЗ-21213», яка безсумнівно рухалася в напрямку міста Бар, що є зустрічним, до напрямку села Іванівці, і яким виключено можливість контактування з «Honda-Civic», і виключено можливість контактування з будьзяким автомобілем в задню частину велосипеда). Також суд бере до уваги дані про те, що велосипедиста раптово щось вдарило і він від цього удару відлетів у кювет.

Та обставина, що велосипедист знаходився в кюветі з правої сторони від дороги, якщо дивитися в сторону с. Іванівці, підтвердив також у своїх показаннях свідок ОСОБА_91 , який був очевидцем цих обставин.

Крім того, свідок сторони захисту ОСОБА_25 , мати обвинуваченого, також повідомила, що коли відвідувала велосипедиста ОСОБА_7 в лікарні і він був у свідомості, то він розповів свідку, що їхав на велосипеді з Бару на Іванівці до друзів. З підстав, наведених вище, суд бере до уваги і ці показання в якості показань з чужих слів.

Таким чином, показання з чужих слів, які суд бере до уваги, узгоджуються між собою і підтверджуються сукупністю інших доказів.

Щодо покладення в основу вихідних даних показань допитаних на той час свідків, суд зауважує, що згідно з частиною 4 статті 223 КПК України проведення слідчих (розшукових) дій у нічний час (з 22 години до 6 години) не допускається, за винятком невідкладних випадків, коли затримка в їх проведенні може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення чи втечі підозрюваного, а також крім здійснення кримінального провадження у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування, долученого до обвинувального акта, допит як свідка ОСОБА_27 відбувся 14.11.2028 з 22.30 до 23.00, а допит як свідка ОСОБА_5 - 14.11.2028 з 23.30 до 23.50.

Щодо аргументів захисника про час допиту свідка, суд враховує, що необхідність якнайшвидшого допиту водіїв причетних до ДТП транспортних засобів очевидно обумовлена необхідністю невідкладно з`ясувати всі обставини для отримання первинної версії, без якої неможливо проводити подальше розслідування, зокрема призначати експертизи, що також підтвердив слідчий ОСОБА_26 під час допиту, зауваживши, що ця слідча дія мала бути невідкладною. Відтак чим ближче до часу подій проведено допит свідків, тим краще всі обставини збережено в пам`яті свідка, і в будь-якому разі виходячи лише з часу проведення допиту це не тягне визнання даних, здобутих в результаті допиту, недопустимими доказами.

Під час судового розгляду не встановлено, що показання ОСОБА_5 як свідка, надані під час досудового розслідування, були визначальними чи істотними для формування фабули вихідних даних, чи були єдиними чи визначальними матеріалами відносно механізму ДТП, які надані експерту, особливо враховуючи те, що він своє вини у суді не визнав і стверджував, що не бачив велосипедиста.

В контексті достовірності вихідних даних, які надавалися експертам, серед яких були показання свідків, суд зауважує, що сторона захисту не висловила аргументів про те, що свідок ОСОБА_41 змінила свої показання у суді, у порівнянні з тими, які вона надавала під час досудового розслідування, захисник лише зауважив, що раніше (до моменту допиту у судовому засіданні) вона не повідомляла про те, що вдарилася чолом об лобове скло автомобіля «Honda-Civic».

Таким чином, доводи сторони захисту щодо недостовірності вихідних даних, які надавалися експерту, базуються на необґрунтованих припущеннях захисника, і не містять суджень, які б базувалися на об`єктивно встановлених суперечностях у доказах, тобто є обраною тактикою захисту.

Отже, відсутні будь-які підстави вважати, що вихідні дані, які були задані експерту, були помилковими чи суперечливими, і такі не спростовані під час судового розгляду. Відсутні також підстави для висновку, що на момент проведення експертиз у слідчого були будь-які підстави розглядати інші версії механізму розвитку ДТП, про що окремо буде зазначено далі.

Щодо тверджень захисника про те, що сліди на транспортних засобам не оглядалися під час досудового розслідування, то суд уже констатував, що первинний огляд провів слідчий ОСОБА_26 під час огляду місця події, про що вказано у протоколі огляду місця події від 14.11.2018.

В цьому контексті суд зауважує, що сліди й пошкодження на транспортних засобах, утворені в процесі дорожньо-транспортної пригоди, зберігають своє інформативне значення практично необмежений час і можуть бути піддані експертному дослідженню навіть через значні проміжки часу, за умови відсутності дії сторонніх сил, спрямованих саме на зміну цих слідів, що є загальновідомою для правозастосувачів специфікою розгляду кримінальних провадження у сфері безпеки дорожнього руху. Про вказані закономірності також зазначив експерт у своєму висновку від 02.12.2021 (абз. 2 сторінки 3 висновку, арк. с. 145 том 2), що також підтверджено результатами безпосереднього огляду транспортних засобів судом за участі усіх учасників кримінального провадження, у тому числі експерта, який проводив усі експертизи у справі.

Жоден з учасників провадження не висловив аргументів, заснованих на конкретних фактах, про зміну слідів від часу ДТП. Сторона захисту самостійно з дозволу суду оглядала усі транспортні засоби, і теж не повідомила про жодні зміни відомих слідів з плином часу.

Співставивши дані безпосереднього огляду і усі наявні у матеріалах справи дані щодо пошкоджень транспортних засобів (дані протоколу огляду місця події, дані висновків експертів з додатками у вигляді фото таблиць, дані показань свідків) судом не встановлено жодних змін у пошкодженнях транспортних засобів, які вони зазнали в момент ДТП.

Крім того, експерт ОСОБА_22 під час надання роз`яснень свого висновку у виїзному судовому засіданні повідомив, що проведення слідчим слідчої дії - огляду речових доказів на його висновки не впливає, оскільки експерт зобов`язаний особисто провести огляд транспортних засобів під час проведення експертизи і не може керуватися даними того огляду, який провів слідчий.

Вказані пояснення експерта відповідають положенням Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5.

Так, пунктом 2.1. Розділу ІІ вказаних Рекомендацій основним завданням транспортно-трасологічної експертизи є: ідентифікація за слідами, залишеними ТЗ, певного його екземпляра або установлення його типу, моделі; визначення взаємного розташування ТЗ у момент їх контактування; визначення місця зіткнення ТЗ і місця наїзду на перешкоду (пішохода), установлення механізму утворення слідів; розташування ТЗ відносно проїзної частини на момент контактування.

У тому ж пункті Рекомендацій вказано, що вирішення цих завдань здійснюється шляхом дослідження слідів, виявлених на місці ДТП, пошкоджень транспортних засобів. Тому призначати транспортно-трасологічну експертизу доцільно лише тоді, коли є можливість надати експертові об`єкти, які перебували в контакті, або матеріали справи, у яких зафіксовано сліди.

Отже, твердження сторони захисту про істотні порушення у проведенні досудового розслідування є безпідставними, оскільки огляд проводився і під час досудового розслідування слідчим, експертами, а також безпосередньо судом, і час проведення огляд жодним чином не вплинув на характер та інформативне значення слідів.

Крім того, така окрема слідча дія, як огляд речових доказів проводилася під час досудового розслідування старшим слідчим відділу СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_92 , що зафіксовано у протоколі огляду речового доказу від 11.05.2019 (арк. с. 221-229, том 3), дані якого узгоджуються з висновками експертів і результатами безпосереднього огляду судом.

Повноважень вказаного слідчого під час судового розгляду сторона захисту не оспорювала, в реєстрі матеріалів досудового розслідування, який був долучений до обвинувального акта згадується постанова заступника начальника СУ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_93 про призначення групи слідчих від 09.05.2019.

Щодо участі обвинуваченого у проведенні експертиз суд зазначає таке.

На момент призначення і проведення експертиз щодо транспортних засобів під час досудового розслідування ОСОБА_5 не перебував у процесуальному статусі підозрюваного згідно з національними нормами права, відтак не був наділений правом підозрюваного брати участь у слідчих діях згідно з нормами КПК України. Не наділена згідно з процесуальним законом правом на участь в експертизі й особа, яка згідно з нормами КПК є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Нормами КПК України прямо не передбачено, що участь підозрюваного чи обвинуваченого під час огляду речових доказів експертом в процесі проведення експертизи є обов`язковою.

Судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про те, що обвинувачений був позбавлений можливості здійснювати ефективний захист проти висунутого обвинувачення через те, що він не був присутнім під час експертизи. Не встановлено також жодних підстав для висновку, що присутність обвинуваченого під час проведення експертизи могла б вплинути на результати чи повноту проведення самої експертизи.

Щодо необхідності допиту у судовому засіданні заявника, яка викликала поліцію на місце ДТП, на важливості чого наполягав захисник, то суд зазначає, що доказування не базується на кількісних показниках доказів, і зауважує таке.

09.11.2023 через канцелярію суду захисником подано письмове клопотання, у якому він просив витребувати з Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, інформацію, з якого номера телефону 14.11.2018 року о 18 год. 16 хвилин, поліція отримала повідомлення про ДТП, що мало в даному обвинувальному акті, іншу інформацію щодо особи ОСОБА_31 , яка повідомила про ДТП з метою подальшого виклику ОСОБА_31 в суд, з метою допиту в якості свідка, витребувати з ЦНАП Барської міської ради, інформацію, щодо місця реєстрації та проживання ОСОБА_31 , яка повідомила про ДТП з метою подальшого виклику її в суд, з метою допиту в якості свідка, після отримання інформації про місце проживання та засоби зв`язку ОСОБА_31 , викликати в судове засідання та допитати її в якості свідка.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначив, що ОСОБА_94 може бути очевидцем ДТП, оскільки різниця в часі між ДТП та повідомлення нею в поліцію складає дві хвилини, тому є всі підстави вважати, що вона була очевидцем ДТП.

У судовому засіданні 24.11.2023 прокурор зазначила, що вказане клопотання необґрунтоване, безпідставне та заявлено з метою затягування судового процесу.

Потерпілий та обвинувачений підтримали клопотання.

Ухвалою суду від 24.11.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до журналу судового засідання, суд постановив відмовити в задоволені клопотання захисника про витребування інформації і виклик в судове засідання для допиту ОСОБА_94 , виходячи з того, що головним є з`ясування питання необхідності і доцільності виклику для допиту ОСОБА_94 , інші питання є похідними, оскільки стосуються з`ясування її персональних даних. Вирішуючи питання, чи підлягає допиту в судовому засіданні ОСОБА_94 , суд керувався статтею 134 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою сторона захисту повинна навести достатньо обґрунтувань про те, що виклик особи є необхідним та навести конкретні підстави вважати, що така особа може надати показання щодо важливих обставин кримінального провадження, які підлягають з`ясуванню під час судового розгляду. Обґрунтування сторони захисту базується на припущеннях про те, що особі могло бути щось відомо, не конкретизується що саме, про обставини ДТП, з огляду на те, що з моменту ДТП до виклику поліції пройшло дві хвилини. Тим самим необхідність допиту свідка сторона захисту обґрунтовує вірогідністю і припущенням про те, що вона щось може знати про обставини ДТП. Крім того, суд врахував, що дані про існування такої особи, яка була заявником, були відомі від самого початку кримінального провадження, однак сторона захисту жодного разу не піднімала питання про необхідність допиту цієї особи. Стороною захисту не надано посилань на інші докази чи інші обставини, з`ясовані під час судового розгляду, які підтвердили б, що ця особа була очевидцем ДТП, або може надати конкретні показання з приводу обставин, які є важливими для прийняття рішення. У зв`язку з тим, що суд не вбачає підстав для виклику і допиту як свідка ОСОБА_94 , відсутні підстави для задоволення клопотання в частині витребування з поліції та відділу ЦНАП інформації щодо персональних даних вказаної особи.

09.11.2023 через канцелярію суду захисником подано письмове клопотання про витребування доказів, в клопотанні захисник просив витребувати з Барського районного суду Вінницької області з матеріалів справи №125/98/21 про усунення перешкод у користуванні, під головуванням судді ОСОБА_1 , інформацію на ОСОБА_95 щодо її місця проживання та засоби зв`язку; з матеріалів справи № 125/2440/19 вирок суду, яким 20.02.2020 ОСОБА_27 був засуджений за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку строк на один рік, під головуванням судді ОСОБА_96 .

В обґрунтування клопотання зазначив, що ОСОБА_27 керував автомобілем Хонда, слідчим його показання були взяті за основу версії слідства щодо ДТП. Характеристика на дану особу може свідчити про неправдивість показань під час досудового розслідування ОСОБА_27 . Щодо ОСОБА_94 вказав, що дана особо є заявником ДТП і її необхідно допитати.

У судовому засіданні 24.11.2023 прокурор вказала, що ОСОБА_27 не може впливати будь-яким чином на докази, з огляду на те, що він не викликався в судове засідання, тому у клопотанні слід відмовити.

Потерпілий та обвинувачений підтримали клопотання.

Ухвалою суду від 24.11.2023, яка постановлена без виходу до нарадчої кімнати і занесена до журналу судового засідання, суд постановив відмовити в задоволені клопотання про витребування з матеріалів справи інформації на ОСОБА_94 , а також відмовити в задоволені клопотання про витребування вироку щодо ОСОБА_27 , виходячи з тих мотивів, що відсутні будь-які законні підстави витребовувати з суду з матеріалів справи інформацію про персональні дані ОСОБА_97 . Оскільки суд не досліджував показання, які надавались ОСОБА_27 під час досудового розслідування, показання не можуть бути покладені в основу вироку суду, відсутні підстави з`ясовувати характеризуючі дані особи, яка не допитувалася як свідок та не залучений до кримінального провадження.

За результатами судового розгляду суд також не встановив жодної необхідності у допиті як свідка ОСОБА_94 і жодних даних про те, що їй відомі будь-які важливі обставини щодо механізму розвитку ДТП.

Суд відхиляє показання свідка ОСОБА_98 про те, що в автомобілі «Honda Civic» було четверо людей, оскільки немає сумнівів щодо того, що водієм «Honda Civic» був саме ОСОБА_27 , а пасажиркою на передньому сидінні була свідок ОСОБА_41 , і ці обставини ніким не оспорювалися. Наявних у матеріалах справи доказів достатньо для вищенаведених висновків суду незалежно від кількості пасажирів «Honda Civic», оскільки для встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, докази не відіграють кількісну роль, а використовуються в доказуванні, якщо в них доведено достовірність фактів і обставин.

Стосовно ОСОБА_27 суд зауважує, що судимість за вироком суду за вчинення майнового злочину, який ухвалено через більше ніж рік після ДТП, не дискредитує його участі у досудовому розслідуванні в контексті наявності в матеріалах, які надавалися експерту, його показань.

Щодо тверджень сторони захисту про те, що слідчий ОСОБА_26 ввів ОСОБА_5 в оману тим, що повідомив йому, що це саме він винний у ДТП, бо був в стані алкогольного сп`яніння, слід зауважити таке.

Повідомлення слідчим ОСОБА_5 простими словами про підстави, на яких базується підозра слідчого у вчиненні саме ОСОБА_5 злочину - це є процесуальна діяльність слідчого на виконання його обов`язку роз`яснити підозрюваній особі негайно і детально зрозумілою для нього мовою про характер і причини підозри проти нього, що є елементом права обвинуваченого на справедливий суд, яке передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яке він має ще до формального повідомлення про підозру. Крім того, це є правом особи після набуття нею процесуального статусу підозрюваного - знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, передбачене пунктом 1 частини 3 статті 42 КПК України, а не введенням підозрюваної особи в оману. Чим раніше здійснюється таке інформування особи, тим більше у неї можливостей ефективно реалізувати своє право на захист і скористатися усіма процесуальними правами від самого початку провадження.

Як стверджувала сторона захисту, у перші дні після ДТП слідчий сказав ОСОБА_5 , що це він винен у ДТП, що надало можливість йому негайно та ефективно реалізувати своє право на захист.

Під час судового розгляду не встановлено жодних підтверджених даних про те, що ОСОБА_5 був не згоден із первинною версією слідчого, яка була представлена експерту в якості вихідних даних під час проведення екпертиз, що би проявилося у його процесуальній активності, сторона захисту на таке не посилалася.

З урахуванням всього вищевикладеного під час судового розгляду не встановлено жодних підстав для висновку, що на момент проведення експертиз технічного стану причетних до ДТП транспортних засобів, трасологічної експертизи пошкоджень на автомобілях, авто технічної, транспортно-трасологічної експертизи у лютому-травні 2019 у слідчого були дані, які в свідчили про необхідність розглянути альтернативні версії щодо механізму розвитку ДТП.

Надані захисником фото пошкоджених транспортних засобів, які він, за його словами, самостійно зробив під час огляду речових доказів з дозволу суду під час судового розгляду, не мають інформативного значення для судового розгляду, оскільки приблизно у той же період часу суд безпосередньо оглядав пошкоджені транспортні засоби.

Суд також вважає слушним зазначити у вироку, що допит свідка ОСОБА_27 (арк. с. 85, том 2 - паспорт для виїзду за кордон), який був допитаний у судовому засіданні під час першого судового розгляду, під час нового розгляду виявився неможливим, оскільки свідок ОСОБА_27 виїхав за кордон, що підтверджується даними листа Державної прикордонної служби України (арк. с. 109, 124, том 4), даними листа старости Митківського старостинського округу №145 від 25.08.2023 (арк. с.56, том 4), виклики за його місцем проживання ніхто не отримував, його місце перебування за кордоном невідоме і встановити його місце проживання неможливо.

Керуючись завданнями кримінального провадження, які визначені статтею 2 КПК України, діючи в межах повноважень із створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав, які надані суду у частині 6 статті 22 КПК, виходячи з повноважень головуючого у судовому засіданні, які визначені частиною 1 статті 321 КПК і передбачають, що головуючий спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, головуючою було поставлено на обговорення питання про можливість дослідження судом звукозапису показань, які надавав свідок ОСОБА_27 під час першого судового розгляду в суді першої інстанції, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду щодо можливості використання таких показань в якості доказів (постанова Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 750/5745/15-к; постанова Верховного Суду від 19.05.2022 у справі № 750/11103/18).

Такі дії головуючою були вчинені з огляду на те, що під час дослідження доказів у справі сторона обвинувачення бажала представити суду в якості доказів показання цього свідка, однак не мала можливості забезпечити його явку у зв`язку з виїздом за кордон. Водночас захисник у судовому засіданні наполягав, що цей свідок обов`язково має бути допитаний і стверджував, що прокурор навмисно приховує цього свідка, сторона захисту також посилалася на недопустимість вихідних даних, які були встановлені з показань цього свідка. Потеплілий неодноразово заявляв, що цей свідок обов`язково має допитаний під час судового розгляду. Тобто усі учасники судового розгляду підняли перед судом питання про необхідність отримання показань цього свідка, внісши його на розгляд суду відповідно до приписів частини 3 статті 26 КПК.

Однак під час обговорення вказаного питання сторона обвинувачення не проявила процесуальної активності шляхом заявлення клопотання про дослідження показань свідка ОСОБА_27 , зафіксованих на звукозаписі судового засідання, а сторона захисту категорично заперечила проти дослідження цих показань. Відтак, виходячи з принципу змагальності ці показання не досліджувалися.

Однак суд визнав достатніми інші наявні в матеріалах судового провадження докази в їх сукупності.

Долучені за клопотанням сторони захисту документи, які стосуються організаційних питань взаємодії органу поліції та експертної установи, а саме супровідні листи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 03.12.2018 разом з клопотаннями експерта №819/к від 30.11.2018 і №818-к від 30.11.2018, у яких експерт просив організувати огляд транспортних засобів ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2 , «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_15 надання транспортного засобу і організацію виїзду експерта до місця огляду, супровідні листи Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 31.01.2019 разом повідомленнями експерта про неможливість проведення експертизи №818 від 30.01.2019 і №819 від 30.01.2019 у зв`язку із ненаданням для огляду транспортних засобів і неорганізацією виїзду експерта до місця огляду (арк. с. 22-27 том 5) підтверджують, що експерт не розпочинав проведення експертизи технічного стану транспортного засобу ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2 , і транспортного засобу «Honda Civic», номерний знак НОМЕР_15 , допоки йому не було організовано виїзд до місця розташування і не надано можливість оглянути вказаний транспортний засіб.

Оскільки порушення підпункту «а» п. 2.9 ПДР не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків, а отже причинного зв`язку з наслідками, що настали, воно не мало, тому обставина перебування ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння підлягає врахуванню саме як обставина, яка обтяжує покарання. Тому суд виключив посилання на підпункт «а» п. 2.9 ПДР із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Подібні правові висновки неодноразово висловлювалися Верховним Судом, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2019 у справі № 682/956/17.

Таким чином, підсумовуючи усе вищенаведене, проаналізувавши дані експертних досліджень у взаємозв`язку з іншими доказами, у тому числі з усіма показаннями свідків, потерпілого і обвинуваченого, зіставивши усі об`єктивно встановлені дані, перевіривши кожну обставину на предмет того, чи підтверджується вона більш ніж одним джерелом доказів, суд дійшов висновку про достатність наявної сукупності доказів для висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, є доведеною поза розумним сумнівом належними і допустимими доказами, які надані стороною обвинувачення та здобуті у змагальній процедурі під час судового розгляду, в їх сукупності та взаємозв`язку між собою.

3. Мотиви призначення покарання

Мета покарання, як заходу примусу, що застосовується від імені держави, визначена частиною 2 статті 50 КК України. Згідно з цією статтею покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Отже, покарання, крім функції кари та виправлення самого винуватця кримінального правопорушення, має на меті й загальну превенцію запобігання вчиненню кримінальних правопорушень іншими особами.

В контексті призначення покарання за статтею 286 КК України призначене конкретній особі покарання має мотивувати не тільки засудженого, а й інших водіїв суворо дотримуватися Правил дорожнього руху.

Відповідно до частини 1 статті 65 КК України суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим діяння визначається тяжкістю наслідків, які настали в результаті його дій, а саме тим, що загиблий ОСОБА_7 зазнав тяжких страждань протягом тривалого часу до моменту смерті, у нього залишився одинокий батько похилого віку.

Обвинувачений хоч і формально послався на те, що частково визнає вину, але зміст його показань, у яких він заперечував, що створив аварійну ситуацію, яка стала причиною смерті велосипедиста, виїхавши на зустрічну смугу, свідчить про повне заперечення своєї вини.

Обвинувачений не висловив щирого жалю з приводу втрати людиною життя, не розкаявся у вчиненому злочині, не оцінив критично свого вчинку, стверджував, що слідчий ввів його в оману, намагався ввести в оману суд неправдивим показаннями з приводу того, що не виїжджав на зустрічну смугу.

Ті обставини, що мати обвинуваченого оплачувала лікування тяжко травмованого його сином велосипедиста позитивно характеризує саме її, а не обвинуваченого, який не відвідував ОСОБА_7 у лікарні, не вибачився ні перед ним, ні перед його батьком. Відтак, вказані обставини не підтверджують, що саме обвинувачений відшкодував завдану ним шкоду.

Отже, будь-які обставини, які пом`якшують покарання, відсутні.

Водночас, наявна обставина, яка обтяжує покарання, передбачена пунктом 13 частини 1 статті 67 Кримінального кодексу України, а саме вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, що є особливо небезпечним під час керування транспортним засобом.

Як характеристики особи винного суд враховує, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, проте не працевлаштований, на обліку лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває.

Те, що за місцем проживання обвинувачений формально характеризується позитивно, не зменшує суспільної небезпеки вчиненого і не узгоджується із відсутністю жалю з приводу смертельних наслідків.

Матір обвинуваченого ОСОБА_25 , яка має інвалідність другої групи, не перебуває на утриманні обвинуваченого, і згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертної комісії від 06.02.2024 не потребує стороннього догляду, має протипоказання до роботи лише із значним фізичним вантаженням і пов`язаної з впливом несприятливих факторів, тобто здатна до самообслуговування і має можливість працювати.

Позиція органу пробації у досудовій доповіді про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, не впливає на визначення міри покарання, зважаючи на характер спричинених наслідків і вагу негативних характеристик, а саме відсутність щирого розкаяння і критичної оцінки своїх дій, небажання нести відповідальність за свої вчинки.

З огляду на вищенаведені обставини, враховуючи тяжкі наслідки злочину, невизнання вини, відсутність розкаяння, наявність обставини, яка обтяжує покарання, невідшкодування самим обвинуваченим завданої ним шкоди, призначення найменшої міри покарання, яка передбачена санкцією частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України виключається, наближаючи до найбільш суворого покарання, визначеного цією статтею. Водночас, належить врахувати, що обвинувачений до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання, родинні зв`язки, що свідчить про надмірність призначення найбільшої міри основного покарання.

Таким чином, суд дійшов переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також здатним виконати превентивну функцію, буде покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Водночас з урахуванням конкретних обставин цього провадження, а саме того, що обвинувачений у стані сп`яніння перевозив ще трьох пасажирів, нехтуючи загрозою для їх життя, не зробив для себе належних висновків щодо абсолютної неприпустимості керування транспортним засобом під впливом алкоголю, враховуючи тяжкість завданої ним шкоди, обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Більш м`яке основне чи додаткове покарання суд вважає неможливим в силу м`якості, і таким, що породжуватиме відчуття безкарності як в обвинуваченого, так і в інших водіїв.

4. Інші питання, які вирішуються під час ухвалення вироку

4.1. Запобіжний захід

Відповідно до статті 374 КПК України у резолютивній частині вироку у разі визнання особи винуватою зазначаються: рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Оскільки обвинуваченому призначено реальну міру покарання на значний строк і під час судового розгляду він продемонстрував небажання нести відповідальність за вчинене, виникли серйозні і вагомі ризики втечі обвинувачення з місця проживання, переховування з метою уникнути відбування покарання, призначеного вироку суду.

Отже, обвинуваченому слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 23:59 год. 08.09.2024.

На підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2018 було накладено арешт на транспортний засіб "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_8 , який було вилучено у ОСОБА_27 і який знаходиться на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Бар, майдан Святого Миколая, 14, як на речовий доказ у кримінальному провадженні.

На підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15.11.2018 було накладено арешт на транспортний засіб - велосипед "MC Kenzie", який було вилучено у ОСОБА_7 та який знаходиться на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Бар, майдан Святого Миколая, 14, з подальшим зберіганням останнього на вказаному майданчику, є тимчасово вилученим майном, що є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Оскільки минула потреба у подальшому арешті майна у зв`язку із закінченням судового розгляду, то арешт вказаних транспортних засобів слід скасувати. тому арешт майна слід скасувати.

Встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року накладено арешт на транспортний засіб ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_5 , який було вилучено у ОСОБА_5 та який знаходиться на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів Барського ВП Жмеринського ВП ГУНП у Вінницькій області, за адресою: Вінницька область, м. Бар, майдан Святого Миколая, 14, з подальшим зберіганням останнього на вказаному майданчику, є тимчасово вилученим майном, що є предметом кримінального правопорушення та речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження щодо арешту майна відпала, тому арешт майна слід скасувати.

Встановлено, що на З урахуванням, зазначеного вище, суд дійшов висновку про те, що потреба у подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження щодо арешту майна відпала, тому арешт майна слід скасувати.

Питання про речові докази слід вирішити згідно зі статтею 100 КПК України, повернувши транспортні засоби їх власникам.

4.2. Процесуальні витрати, речові докази

Згідно з частиною 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_5 слід стягнути на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз, які становлять загальну суму у розмірі 6186 гривень 53 копійки.

Керуючись статтями 368, 370, 374, 395 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до моменту набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 23:59 год. 08.09.2024.

Взяти ОСОБА_5 під варту із зали суду негайно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком суду законної сили.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання строк тримання під вартою з дня взяття під варту до дня набрання вироком законної сили, з розрахунку 1 (один) день тримання під вартою за 1 (один) день позбавлення волі.

Вирок суду в частині запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року на транспортний засіб «Honda Civic», державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_8 .

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року на транспортний засіб ВАЗ-21213, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_5 .

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Барського районного суду Вінницької області від 15 листопада 2018 року на транспортний засіб - велосипед "MC Kenzie".

Речові докази:

транспортний засіб "Honda Civic", державний номерний знак НОМЕР_3 , номер шасі: НОМЕР_8 , - повернути ОСОБА_27 ;

транспортний засіб ВАЗ НОМЕР_9 , державний номерний знак НОМЕР_2 , номер шасі: НОМЕР_5 - повернути ОСОБА_5 ;

транспортний засіб - велосипед "MC Kenzie" - повернути ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у розмірі 6186 (шість тисяч сто вісімдесят шість) гривень 53 копійки.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Барський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, потерпілому.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1