Справа № 214/2520/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності сторін кримінального провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000104 від 12.03.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого,

який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1ст. 190 КК України,

Встановив:

Органом досудового розслідування встановлено, що 21 листопада 2023 року, в денний час доби, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , будучи безробітнім та офіційно не працевлаштованим, відповідно не мав будь-якого доходу, звернувся до Криворізької філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості , що розташовано за адресо: АДРЕСА_2 , з заявою про надання йому статусу безробітного та призначення грошової допомоги по безробіттю. Після чого, наказом від 21.11.2023 року № НТ 231121 Криворізької філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості ОСОБА_3 надано статус безробітного та призначена грошова по безробіттю.

В подальшому ОСОБА_3 перебуваючи на обліку в Криворізькій філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості як безробітній та отримував допомогу по безробіттю, в період часу з 04.12.2023 року по 04.01.2024 року, будучи ознайомлений з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», в тому числі вимогою ч. 2 ст. 36 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», відповідно до якої особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітті, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають га умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Усвідомлюючи значення та протиправність вчинюваних ним дій та достовірно знаючи про необхідність повідомити Криворізьку філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості, у разі працевлаштування або навчання на денній формі навчання та отримання доходу, умисно, маючи протиправний умисел направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману, а саме грошовими коштами з державного бюджету України у вигляді допомоги по безробіттю не повідомив Криворізьку філію Дніпропетровського обласного центру зайнятості , щодо укладення договору підряду 5-ЦПХ від 04.12.2023 року на виконання робіт фізичною особою укладений між ТОВ «БК Спецпроммонтаж» та ОСОБА_3 та отримання згідно умов договору доход в сумі 10062,50 грн., в результаті чого , незаконно заволодів отриманою матеріальною допомогою по безробіттю в сумі 2580,64 грн.

Умисні дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України, за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом оману ( шахрайство).

Від прокурора ОСОБА_5 надійшло клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ст.ст. 381, 382 КПК України він просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 190 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно з заявою ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Також, обвинувачений ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до заяви представника потерпілого щодо згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, ОСОБА_7 не заперечує щодо розгляду обвинувального акту відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, відповідно до положень ч.2 ст.381 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ст.12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, що є кримінальним проступком.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення кримінального проступку ОСОБА_3 та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 190 КК України за ознаками: заволодіння чужим майном шляхом обману ( шахрайство).

Обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються належними та допустимими доказами, зібраними під час досудового розслідування, оцінку яким надано судом. Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, згідно ст.ст. 381, 382 КПК України, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 190 КК України є доведеною.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України. обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст. 67 КК України судом не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України (Т. 2 а.с. 46).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий (Т. 2 а.с. 45), до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» до лікаря психіатра та до лікаря нарколога за медичною допомого не звертався ( Т.2, а.с. 46), за місцем мешкання характеризується нейтрально, скарг від сусідів не надходило ( т.2, а.с. 37), одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 ( а.с. 47).

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому виду покарання суд враховує, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Так, санкція ч. 1 ст. 190 КК України передбачає покарання у виді штрафу від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований та відсутні відомості що він має законні джерела для існування, тому суд вважає, що покарання у вигляді штрафу, навіть в мінімальному розмірі 2 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, буде недоцільно застосовувати до обвинуваченого.

Крім того, судом враховано що обвинувачений має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому необхідно надавати матеріальну допомогу для його належного та гармонійного розвитку.

За таких обставин, покарання у виді громадських робіт буде найбільш дієвим для обвинуваченого та буде відповідати меті покарання.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у виді громадських робі

Окрім цього, відповідно до положень ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Верховним Судом у постанові від 10 липня 2018р. у справі № 148/1211/15-к зазначено, що формулювання пункту 1 частини першої статті 66 КК передбачає, що наявність будь-якої з обставин, перелічених в ньому, тобто, або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину» означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення статті 69-1 КК застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК.

Судовим розглядом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, визнав повністю, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та добровільно відшкодування завдані збитки. При цьому, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання необхідно застосувати вимоги ст. 69-1 КК України та призначити йому покарання, строк якого не перевищує двох третин строку найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 190 КК України.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Питання речових доказів вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.368-371, 370, 373, 374, 381-382 КПК України, суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України, із застосуванням положень статті 69-1 КК України у виді 160 годин громадських робіт.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Роз`яснити обвинуваченому та його захиснику право подати клопотання про помилування.

Суддя ОСОБА_1