ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/872/24 Справа № 204/2800/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000262 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 189, частиною 2 статті 146, частиною 3 статті 357 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_8

представника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про арешт майна та накладено на автомобіль «Mersedes-Benz V250», днз НОМЕР_1 , а також майно, яке вилучене в ході обшуку даного автомобіля 22 березня 2024 року, а саме: ключі від автомобіля, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, електронний пристрій «DD I System», електронний пульт керування системи, мобільний телефон марки «IPhone XS Max».

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що клопотання слідчого є обґрунтованим, оскільки вказане майно відповідає критеріям речового доказу, визначеним у статті 98 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК з метою забезпечення збереження речового доказу, арешт майна у даному кримінальному провадженні є необхідним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі. Вказує, що слідчий суддя не взяв до уваги, що в клопотанні слідчого в порушення вимог ст. 171 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) не наведено конкретних фактів і обставин, які б свідчили про володіння, користування та розпорядження підозрюваним ОСОБА_12 вказаним автомобілем. В матеріалах кримінального провадження також відсутні докази того, що ОСОБА_12 користувався вказаним авто. У зв`язку з чим, як підставу для скасування оскарженої ухвали представник вказує істотне порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, а саме що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, визначених в ст. 98 КПК. Також зауважує, що обшук автомобіля був проведений в порядку ч. 3 ст. 233 КПК, водночас копія ухвали слідчого судді про легалізацію такого обшуку, до клопотання слідчого про арешт майна не була долучена. Не взяв до уваги слідчий суддя і той факт, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_7 , яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, чим допустив грубе порушення її конституційних прав.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні представник ОСОБА_13 підтримала апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 та з підстав, викладених у скарзі, просила її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Підозрюваний ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленим про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи чи особисту участь до суду апеляційної інстанції не подавав, що не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду, відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК без його участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 3, ч. 5 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про арешт майна, слідчим суддею не виконані належним чином.

З наданих матеріалів вбачається, що у провадженні ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за № 0000262 від 12 березня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11 березня 2024 року близько 12.30 годин ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 за вказівкою ОСОБА_17 , на автомобілі «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 привезли ОСОБА_18 на автомийку "47 атмосфер", розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , після чого на вказаному автомобілі «Volkswagen Transporter» AE7790XC, яким користується ОСОБА_14 здійснили поїздки з потерпілим ОСОБА_19 до трьох нотаріусів по місту Дніпро.

22 березня 2024 року слідчим проведено обшук автомобіля «Mersedes-Benz V250», днз НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_12 , в ході якого було виявлено та вилучено сам автомобіль, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, мобільний телефон.

Того ж дня, постановою слідчого ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 22 березня 2024 року, вилучене майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Задовольняючи клопотання слідчого про накладення арешту на вказаний автомобіль слідчий суддя, виходив з того, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним в статті 98 КПК у зв`язку з чим вважав необхідним накласти арешт на майно на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Проте з такими висновками слідчого судді суд апеляційної інстанції не може погодитись.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В той же час, слідчий у клопотанні та слідчий суддя в ухвалі не конкретизує, яким саме ознакам речового доказу відповідає вищезазначений автомобіль та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК України, сторона обвинувачення має намір доводити за допомогою цього речового доказу, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника є обґрунтованими.

В клопотанні не конкретизовано, які саме сліди злочину зберіг на собі зазначений автомобіль та наявність яких саме обставини, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, передбачені статтею 91 КПК, прокурор буде доказувати за допомогою цього речового доказу.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про наявність підстав для застосування заходу забезпечення у виді арешту майна стосовно вказаного транспортного засобу з підстав забезпечення збереження речового доказу, оскільки як слідує з матеріалів долучених до клопотання слідчого, вказаний автомобіль не використовувався підозрюваним ОСОБА_12 як засіб, знаряддя вчинення злочину або був об`єктом кримінального посягання чи зберіг на собі сліди розслідуваного злочину.

Як слідує з матеріалів провадження автомобіль марки «Mersedes-Benz V250», днз НОМЕР_1 на праві власності належить ОСОБА_7 .

Враховуючи, що вказаним автомобілем користувався підозрюваний ОСОБА_12 , як ще одну підставу для арешту майна слідчий в клопотанні зазначає забезпечення конфіскації майна як виду покарання, стадія досудового розслідування триває, під час якого слід перевірити правовий статус цього транспортного засобу, чи не містить він ознаки майна, до якого ймовірно може бути застосовано спеціальну конфіскацію, тому на даний час існує реальна необхідність в забезпеченні збереження цього майна для запобігання його відчуження третім особам.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу).

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно... підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними злочинами у межах досудового розслідування буде спростована, власник майна не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК питання про скасування накладеного арешту.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, у зв`язку з чим апеляційний суд доходить висновку про застосування найменш обтяжливого способу застосування арешту майна до вказаного автомобіля, а саме шляхом заборони його відчуження.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції доходить висновку про часткове задоволення апеляційної скарги захисника, скасування ухвали слідчого судді та часткове задоволення клопотання слідчого.

Керуючись статті 132, 170 -173, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 08 квітня 2024 року про арешт майна скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні № 0000262 від 12 березня 2024 року про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт майно, яке було вилучене 22 березня 2024 року під час обшуку транспортного засобу Mersedes-Benz V250», днз НОМЕР_1 , а саме:

- на мобільний телефон марки «IPhone XS Max», шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження.

- на автомобіль Mersedes-Benz V250», днз НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, ключі від автомобіля, електронний пристрій «DD I System», електронний пульт керування системи в чохлі чорного кольору, шляхом заборони розпорядження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4