Справа № 496/8404/23
Провадження № 1-кп/496/62/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Біляївський районний суд

Одеської області

у складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Біляївського районного суду Одеської області знаходиться кримінальне провадження № 0000236 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні від прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 надійшло клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України, злочин за ч.3 ст. 152 КК України відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років. Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 31.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою. Строк тримання під вартою обвинуваченого, згідно ухвали суду від 31.01.2024 року, закінчується 30.03.2024 року о 24:00 год, однак ризики, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, а тому строк дії запобіжного заходу необхідно продовжити.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість і просила обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, підтримав клопотання захисника. Пояснив, що наміру переховуватися від суду та впливати на потерпілу, свідків, не має.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п. 219 Рішення ЄСПЛ у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви").

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою. Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права останнього, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зокрема прав потерпілих у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_7 раніше не судимий, разом з цим, обвинувачується у вчиненні зокрема особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років, є громадянином іншої держави, офіційно не працевлаштований, не одружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Вирішуючи питання щодо існування ризику переховування обвинуваченого від суду, суд враховує відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та суворість покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину у разі визнання винним.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого, на думку суду, дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_7 , який на теперішній час обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину, розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України, цей ризик також знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, матиме можливість незаконно впливати на потерпілу, яка є неповнолітньою особою та свідків у цьому ж провадженні, що мешкають в одному з ним населеному пункті, з метою зміни ними показань в ході судового розгляду кримінального провадження.

Доказів зменшення чи зникнення ризиків, передбачених п.1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні обставини, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою і приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження строку запобіжного заходу на 60 днів, а саме з 28.03.2024 року по 26.05.2024 року, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Разом з тим, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 183 КПК України обставини, зокрема те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд не визначає заставу.

Керуючись ст. ст. 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме: з 28.03.2024 року по 26.05.2024 року і утримувати в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення, до Одеського апеляційного суду, через Біляївський районний суд Одеської області.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3