Справа № 304/160/24 Провадження № 1-кп/304/156/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000188 від 18 липня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дубриничі Ужгородського району Закарпатської області, мешканки та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, одруженої, непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

її захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

16 липня 2023 року близько 23.00 год ОСОБА_3 , знаходячись в урочищі «Яворник» на відстані близько 7-8 кілометрів від населеного пункту Чорноголова Ужгородського району Закарпатської області, не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з необережністю у вигляді кримінально-протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити, нанесла один удар малим пластиковим відром в область голови ОСОБА_5 , внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючої рани очного яблука без стороннього тіла; гіфема, які виникли внаслідок дії гостро-колючого предмета по механізму проколювання з розрізанням. Вказані тілесні ушкодження відповідно до п. 2.1.3 (й. п.) Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою втрати загальної працездатності не менше як на 35%. Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ст. 128 КК України.

22 лютого 2024 року в м. Перечин між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно з якою обвинувачена повністю визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ст. 128КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_3 у вигляді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, щиро розкаялася. Також підтвердила, що угоду вона укладала добровільно, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Разом зі своїм захисником просила затвердити угоду.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що зазначену угоду укладав добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для нього зрозумілі. Також просив затвердити угоду про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити укладену між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 угоду про примирення, оскільки така відповідає вимогам закону, була укладена добровільно, а вказана в такій міра покарання узгоджена та визначена відповідно до положень ст. 128 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим із числа осіб, визначених статтею 44 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, яке згідно з ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 128 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання.

Також встановлено, що потерпілий ОСОБА_5 усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ст. 128 КК України, необережне тяжке тілесне ушкодження. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення, укладена між обвинуваченою ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_5 , яка згідно з вимогами ч. 1 ст. 469 КПК України ініційована обвинуваченою, відповідає вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про примирення, укладену 22 лютого 2024 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити покарання у виді громадських робіт строком на 150 (сто п`ятдесят) годин.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1