Справа № 626/3924/23
Провадження № 1-кп/626/90/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого -судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Красноград кримінальне провадження № 0001168, по обвинуваченню ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, непрацюючого, який має професійно-технічну освіту, засудженого Красноградським районним судом Харківської області: 25.03.2014 року за ч.1 ст.396 КК України до 2 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік; 25.04.2014 року за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 2 роки 6 місяців; 15.10.2014 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; 17.10.2014 за ч.3 ст.297, ст.71 КК України до 5 років позбавлення волі; 20.01.2015 за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; 12.06.2019 за ч.2, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; Нововодолазьким районним судом Харківської області 26.01.2021 за ч.2, ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 ,ч.1 ст.70 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі; Красноградським районним судом Харківської області 18.10.2023 за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13 листопада 2023 року ОСОБА_7 о 10-й годині 25 хвилин знаходився біля магазину "Меліс" за адресою: вул.Соборна,73 в м.Красноград Харківської області.Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з корисливих мотивів та повторно, виявив і викрав велосипед марки "Україна" темно- синього кольору, який належав ОСОБА_6 , що коштував 2066 грн. Своїми діями ОСОБА_7 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 збитки на 2066 грн. Викраденим обвинувачений розпорядився на власний розсуд, цивільний позов не заявлений.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою провину у інкримінованому злочині не визнав. Повідомив, що він не причетний до вчинення крадіжки велосипеда 13 листопада 2023 року, який знаходився біля магазину "Меліс" на вулиці Соборній в м.Красноград. Винним себе не визнає, вважає що працівники правоохоронних органів безпідставно звинувачують його у вчиненні злочину та заперечує проти визнання його винуватим за ч.4 ст.185 КК України.

Незважаючи на процесуальну позицію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо не визнання своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 13.11.2023 приїхав до магазину "Меліс" на вулиці Соборній в м.Красноград і залишив біля входу, а сам пішов купити хліб. Вийшов і побачив відсутність свого велосипеда "Україна" темно-синього кольору. Зателефонував племіннику, який викликав поліцію. Переглядали камери відеоспостереження. Його опитували. Приблизно через дві години велосипед знайшли і він його впізнав по певним особливостям, викрадене майно йому повернули і зараз претензій до ОСОБА_7 немає.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що він племінник потерпілого. 13 листопада 2023 року піля 10-ї години дядько повідомив про крадіжку велосипеда, він викликав поліцію та приїхав на вулицю Соборну в м.Красноград до магазину "Меліс". Разом з поліцейськими переглянули запис з камер відеоспостереження з моментом викрадення велосипеда невідомим йому чоловіком, зараз велосипед марки "Україна" повернутий ОСОБА_6 .

Допитаний як свідок ОСОБА_9 повідомив, що в листопаді 2023 року у нього вдома працівники поліції вилучили велосипед марки "Україна", були присутні поняті, проводився відеозапис і він надавав пояснення. Він займається ремонтом автотранспорту, але велосипед йому не належав. Підтверджує, що знайомий з ОСОБА_7 , який міг до нього раніше приходити та приносив різні речі.

Суд, оцінює показання свідків та потерпілого, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Окрім показань свідків та потерпілого, судом були досліджені письмові докази по справі, якими також підтверджується винність обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного судом доведеним.

З протоколу огляду місця події від 13.11.2023 о 11-й годині 30 хвилин встановлено, що на АДРЕСА_2 виявлено велосипед марки "Україна", який, як пояснив ОСОБА_10 , він того ж дня придбав у ОСОБА_7 . Згідно протоколу огляду речей від 13.11.2023 , проведеного на території Красноградського РВП ГУНП в Харківській області , ОСОБА_6 підтвердив. що наданий йому на огляд велосипед марки "Україна" темно- синього кольору належить саме йому. Ухвалою Красноградського районного суду від 14.11.2023 надано дозвіл на проведений огляд 13.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено велосипед марки "Україна" темно- синього кольору. Згідно висновку експерта №5568/23 від 13.11.2023 встановлено, що вартість велосипеду марки "Україна" темно- синього кольору станом на 13.11.2023, 2066 грн.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_7 , його винуватість повністю доведена зібраними та дослідженими у справі доказами. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності, взаємозв`язку, вважає, що у провадженні існує сукупність допустимих та належних доказів, на підставі яких можна зробити переконливий висновок щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 в інкримінованому йому діянні.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_7 , щодо невизнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, яка зводиться до того, що він не причетний до вчинення крадіжки , а докази надані прокурором є непереконливими та суперечливими, суд розцінює як обрану обвинуваченим позицію свого захисту. Проте, така позиція обвинуваченого повністю спростовується показаннями потерпілого та свідків допитаних безпосередньо під час судового розгляду під присягою, а також письмовими доказами, що досліджені судом. Сумнівів у правдивості яких суд не має, оскільки вони послідовні, логічні та узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі. Невизнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини, твердження сторони захисту про його непричетність до вчинення вказаного правопорушення, суд розцінює як спосіб захисту обвинуваченого, спрямований на уникнення кримінальної відповідальності за вчинений тяжкий злочин, оскільки будучи вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, стороною захисту не надано суду жодних доказів на підтвердження своїх доводів.

Разом з тим, згідно наданих прокурором копій журналу обліку доставлених відвідувачів та запрошених до Красноградського РВП ГУНП в Харківській області, 13 листопада 2023 року о 11-й годині 40 хвилин прибув ОСОБА_7 , що спростовує твердження обвинуваченого про перебування в Красноградському РВП ГУНП в той час, коли було скоєно крадіжку велосипеду, і як наслідок його непричетність до злочину.

Суд враховує, практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21 квітня 2011 року та "Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії" від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд вказав, що "суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи "поза будь-яким розумним сумнівом" і така "доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою" (п. 150, п. 253).

З огляду на викладене, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 13 листопада 2023 року умисно, таємно, із корисливих спонукань в умовах воєнного стану, повторно, скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), ці дії необхідно кваліфікувати за ч.4 ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, злочин передбачений ч.4 ст. 185 КК України є тяжким.

Враховуються дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_7 був раніше засудженим, зокрема звільнився 08.06.2023 з Олексіївської ВК (№25) по відбуттю строку покарання та був засуджений Красноградським районним судом Харківської області 18.10.2023 за ч.2 ст.190 КК України до 1 року обмеження волі, на диспансерному обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують та пом"якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.ст.66. 67 КК України, не встановлені. Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, беручи до уваги вказані обставини в сукупності зі ставленням ОСОБА_7 до вчиненого, який вину у вчиненому злочині не визнав, надав показання, що розцінені судом, як неправдиві, тобто у вчиненому не розкаявся, суд приходить до висновку про призначення останньому основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції норм закону, яка передбачаєь відповідальність за вчинений ним злочин. Таке покарання, на переконання суду, необхідне для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Оскільки обвинувачений ОСОБА_7 раніше був неодноразово засуджений, не працює, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, з врахуванням тяжкості вчиненого, повернення викраденого майна потерпілому, позиції сторони обвинувачення висловлену під час судових дебатів, в межах санкції ч.4 ст.185 КК України. Суд не вбачає підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням чи призначення покарання з урахуванням ст.69 КК України. Таке покарання, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд вважає доцільним призначити покарання як передбачено ч.1 ст.71 КК України, оскільки якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 враховує, що після постановлення вироку Красноградського районного суду Харківськоїобласті від 18 жовтня 2023 року, яким він засуджений за ч.2 ст.190 до 1 року обмеження волі, обвинувачений до повного відбуття покарання за даним вироком вчинив новий злочин. Тому суд вважає вірним, на підставі ст.71 КК України, що до покарання призначеного за новим вироком слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, з врахуванням ст.72 КК України.

Оскільки ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою до 01 березня 2024 року, необхідним є вважати продовженою дію запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання суд вважає правильним рахувати з моменту затримання ОСОБА_7 , 13 листопада 2023 року.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України. Заходи забезпечення кримінального провадження у виді накладення арешту на майно ухвалою слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 14 листопада 2023 року підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.71, ст.72 КК України до покарання за даним вироком приєднати ОСОБА_7 частково покарання, призначене за вироком Красноградського районного суду Харківської області від 18 жовтня 2023 року за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 1 року обмеження волі, та визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховувати з дня його фактичного затримання 13 листопада 2023 року. Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 продовжити до вступу вироку в законну силу.

Арешт накладений на майно на підставі ухвали слідчого судді Красноградського районного суду Харківської області від 14 листопада 2023 року - скасувати.

Речовий докази по справі- вважати повернутим власнику.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя