Справа № 638/3815/24
Провадження №1-кп/638/1308/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000151 від 16 січня 2024 року стосовно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сочі Краснодарського краю, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, неодруженого, малолітніх дітей не має, раніше не судимого, зареєстрованого та такого, що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , має хронічні захворювання, інвалідності спростовує, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , 10.04.2023, приблизно о 15 год. 00 хв., більш точний час під час судового розгляду не встановлено, знаходячись на території закладу «Пивний дворик», а саме на літній терасі, який розташований за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова, 30-А, познайомився з ОСОБА_5 , та побачив у нього мобільний телефон торгівельної марки Xiaomi Redmi моделі 6A, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору. Коли ОСОБА_5 зайшов всередину приміщення вищезазначеного закладу, залишивши свій мобільний телефон на столі, у ОСОБА_4 раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, діючи умисно, ОСОБА_4 , у період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затвердженого Законом України №2915-IX від 07.02.2023, упевнившись в тому, що за його діями не спостерігають оточуючі, тобто діючи таємно, шляхом вільного доступу, з поверхні столу розташованого на літній терасі закладу «Пивний Дворик» за адресою: м. Харків, вул. Ахсарова 30-А, викрав належний ОСОБА_5 мобільний телефон торгівельної марки «Xiaomi Redmi» моделі «6A», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 в корпусі чорного кольору, вартість якого складає 1611,00 гривень.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення вказаного кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись вказаним мобільним телефоном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 1611,00 грн.

На підставі вищевикладеного ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в межах висунутого обвинувачення, погодившись з юридичною оцінкою інкримінованого йому діяння та пояснив про обставини викладені вище, які стали підставою для пред`явлення останньому обвинувачення, за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України. Зазначив, що дійсно він 10 квітня 2023 року прийшов до кафе « Пивний дворик», який розташований у м. Харків вул. Ахсарова 30а, де познайомився з потерпілим і почав спілкування. Спілкування відбувалось на теми будівництва протягом п`ятнадцяти хвилин. У подальшому ОСОБА_5 пішов до приміщення кафе, та залишив на літній терасі на столі свій телефон, який ОСОБА_4 , коли ніхто не бачив, взяв з собою та певний час, змінивши картку, використовував. У подальшому до нього прийшли працівники поліції і він добровільно видав телефон. Розкаювався у скоєному, просив суворо не карати.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий у судове засідання не з`явився, повідомив, що не має бажання бути присутнім у судовому засідання, позовні вимоги не заявлені. Просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються, при цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження справи, що характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів".

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 , офіційно не працюючий, проте зараз працює за трудовими договорами, раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває, утриманців не має, інвалідність спростовує, характеристика з місця мешкання позитивна.

Відповідно до ст. 12 КК України обвинувачений вчинив тяжкий злочин.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає розкаяння у скоєнні злочину, обставин які обтяжують покарання суд не встановив.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями частини 2 статті 50 КК України відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи те, що відповідно до зазначеної норми Закону суд призначає більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин лише у разі якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів, суд вважає за можливе призначити покарання з застосуванням ст. 75, 76 КК України.

Судові витрати у справі необхідно стягнути з ОСОБА_4 .

Запобіжний захід не обирався.

Позовні вимоги не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370-371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання ОСОБА_4 , якщо він протягом іспитового строку тривалістю два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід не обирався.

Речові докази: відповідно до постанови про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 17 січня 2024 року, квитанція № 2831 від 17 січня 2024 року повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Скасувати арешт, з мобільного телефону, покладений відповідно до ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 лютого 2024 року.

Судові витрати за проведення експертних досліджень № 543 від 22 січня 2024 року та 1429 від 21 лютого 2024 року по вказаному кримінальному провадженню стягнути з ОСОБА_4 на користь держави у сумі 3786,40 гривень.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору негайно вручити копію вироку.

Повний текст вироку складений 12 березня 2024 року.

Суддя ОСОБА_6