Справа № 216/3107/21
Провадження № 1-кп/216/180/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2024 року місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000247 від 14 квітня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Луцька Волинської області, громадянки України, яка має базову загальну середню освіту, не працює, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

- 10.07.2007 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки;

- 16.12.2009 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років, звільнена 29.03.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 місяці 18 днів;

- 24.07.2017 року вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 16.08.2021 року вироком Апостолівського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці;

- 30.09.2021 року вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, звільнена 27.07.2022 року за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2021 року о 08.00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи з дозволу ОСОБА_5 в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, будучі впевненою, що за її діями ніхто не спостерігає й вони носять таємний характер, викрала належне останньому майно, а саме: куртку-жилетку ТМ «Daniel hechter» вартістю 333 грн 33 коп., чоловічі спортивні кросівки ТМ «Adidas» вартістю 390 грн, сумку зеленого кольору ТМ «Dally» вартістю 123 грн 33 коп., мобільний телефон марки «Nokiа» моделі «5310» вартістю 300 грн, мобільний телефон марки «Meizu» моделі «M5S» вартістю 1 249 грн 67 коп. з картою пам`яті на 8 Гб та сім-карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_1 невстановленої вартості, а також велосипед гірський марки «Winner» моделі «Junior» чорно-синього кольору вартістю 3 566 грн 67 коп. Після цього ОСОБА_3 з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла, обернувши викрадене на свою користь та розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдала потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди в розмірі 5 963 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 винною себе у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю і дала суду такі показання. Навесні 2021 року, перебуваючи в будинку потерпілого, розташованого в приватному секторі Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, скориставшись відсутністю уваги останнього, викрала кнопковий мобільний телефон марки «Nokiа», мобільний телефон марки «Meizu», велосипед і одяг. У подальшому всі викрадені речі, крім велосипеда, були повернуті потерпілому. Водночас обвинуваченазазначила, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до неї не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачена ОСОБА_3 просила суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки вона всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачена ОСОБА_3 просила суд врахувати, що вона беззастережно визнає себе винуватою у вчиненні інкримінованого їй злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, щиро кається, повернула потерпілому викрадені речі, після останнього засудження не допускає протиправної поведінки та наразі здійснює догляд за онуками, тому суворо її не карати. При цьому вважає справедливим покарання, яке їй просила призначити прокурор.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином, з будь-якими письмовими заявами чи клопотаннями протягом усього часу розгляду справи до суду не звертався, цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явив.

За таких обставин суд, заслухавши думку учасників судового провадження, визнав за можливе з`ясувати всі обставини справи під час судового розгляду за відсутності потерпілого.

Ураховуючи зазначену вище позицію обвинуваченої та згоду прокурора на скорочений порядок дослідження доказів, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують її особу, а також стосовно процесуальних питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку. Перед визначенням такого порядку дослідження доказів судом було детально з`ясовано, що обвинувачена правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини, мотиву й мети та інших обставин вчинення інкримінованого їй злочину. При цьому суд взяв до уваги, що обвинувачена систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи безумовно визнавала всі обставини справи й погоджувалась з кваліфікацією вчиненого нею діяння, її показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому сумнівів в її волевиявленні не виникло. Переконавшись у добровільності та істинності позиції обвинуваченої та прокурора, судом було змістовно роз`яснено останнім, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченою та беззаперечно нею визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 за висунутим обвинуваченням доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченої ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченій ОСОБА_3 , суд відповідно до статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При цьому обвинувачена ОСОБА_3 ,ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судима, не працює, незаміжня, неповнолітніх дітей на утриманні не має, слідчою характеризується позитивно, під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебувала й не перебуває (а.к.п. 95-116).

Разом з тим суд бере до уваги, що завдана злочином шкода частково відшкодована потерпілому шляхом повернення йому обвинуваченою частини викраденого майна на загальну суму 2 396 грн 33 коп.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченій ОСОБА_3 згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає її щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб його вчинення та мотиви, обстановку скоєння злочину та його наслідки, ставлення обвинуваченої до вчиненого, дані про її особу, зокрема, вік, стан здоров`я, наявність попередніх судимостей, відсутність роботи та утриманців, позитивну характеристику слідчої, не перебування на обліках, наявність однієї пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, добровільне повернення потерпілому частини викраденого майна та відсутність в останнього претензій до обвинуваченої.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень останній необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, яке є нетяжким злочином, його наслідки у вигляді добровільного часткового відшкодування потерпілому завданої шкоди та відсутності в останнього претензій до обвинуваченої, а також на перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченої, яка має постійне зареєстроване місце проживання, на обліках не перебуває, беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, щиро покаялась та готова нести відповідальність, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь небезпеки обвинуваченої для суспільства та із достатньою переконливістю свідчить про реальну можливість її виправлення без відбування призначеного покарання, а також ураховуючи думку прокурора про доцільність застосування в даному випадку положень ст. 75 КК України, суд вважає за необхідне на підставі цієї норми кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, але в умовах здійснення належного контролю за її поведінкою й виконанням покладених на неї судом обов`язків під час такого звільнення, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для її виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винної, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачена ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довела своє виправлення.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченої ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 1 372 грн 96 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 63).

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази, а саме:

- куртку-жилетку ТМ « Daniel hechter », чоловічі кросівки ТМ «Adidas», сумку зеленого кольору ТМ «Dally», мобільний телефон марки «Nokiа», мобільний телефон марки «Meizu» та сім-картку мобільного оператора «Київстар», - вважати повернутими власнику ОСОБА_5 згідно з його розпискою (а.к.п. 89, 94);

- решту речових доказів і документів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 1 372 (одну тисячу триста сімдесят дві) грн 96 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1