ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/2446/24

Провадження № 11-сс/4820/125/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового

засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У скарзі посилалась на те, що 13 січня 2024 року нею була подана до Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону заява про злочин, в якій вона виклала факти отримання її чоловіком ОСОБА_6 травм на території військової частини у період несення ним служби.

Однак, усупереч ст.214 КПК України відомості до ЄРДР на підставі вказаної заяви внесені не були. Тому просила зобов`язати посадових осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за поданою нею заявою від 13 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12 лютого 2024 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони західного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий суддя місцевого суду мотивувала своє рішення тим, що в поданій ОСОБА_5 заяві від 15 січня 2024 року викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінальних правопорушень, оскільки дана заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення, не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідною статтею Кримінального кодексу України.

Тому слідча суддя місцевого суду не вбачала підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 до ЄРДР, а ініціювання кримінального переслідування, на її думку, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просила поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року, вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити.

Зазначала, що в судовому засіданні суду першої інстанції участі не брала, на проголошенні не була з поважних причин, копію ухвали отримала 24 лютого 2024 року,.

Посилалась на те, що за приписами ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя наділений правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).

Уважала, що характер отримання її чоловіком травм та ушкоджень може бути встановлено лише органом досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та доводів апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Строк на оскарження ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року був пропущений з поважних причин, зазначених у поданій апеляційній скарзі, та підлягає поновленню апеляційним судом.

04 березня 2024 року на адресу Хмельницького апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_5 щодо проведення судового засідання без її участі.

Приписи ч.1 ст.2 КК України передбачають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 1 статті 11 КК України встановлено, що кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання -- керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом Бюро економічної безпеки України.

Однак, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви чи повідомлення, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Відомості про кримінальне правопорушення, викладені в заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, внесенню підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо в заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Це, у свою чергу, слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, вирішальним чинником для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Установлено, що 13 (15) січня 2024 року ОСОБА_5 звернулась до Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону з заявою, яка 19 січня 2024 року була скерована до ТУ ДБР, розташованого в місті Хмельницькому, де була зареєстрована за №226зкп від 23 січня 2024 року.

У цій заяві ОСОБА_5 повідомляла, що її чоловік ОСОБА_7 мобілізований у червні 2022 року до ЗСУ.

16 грудня 2023 року він як військовослужбовець Збройних Сил України, на території військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), яка фактично знаходиться у АДРЕСА_2 , не перебуваючи у стані сп`яніння, отримав травми, у зв`язку з чим перебував в реанімаційному відділенні медичного закладу без свідомості.

На даний час отримав відпустку 30 днів, оскільки, перебуваючи на території військової частини, до нього постійно приїжджала швидка допомога для надання екстреної медичної допомоги. Це було пов`язано із отриманими ним травмами, але до цього часу він не чує на ліве вухо, в нього постійно в місці отримання черепно-мозкової травми болить голова, часткова втрата пам`яті та проблеми із серцем.

Офіційна версія події його прямого командира ОСОБА_8 є те, що він прибув до частини у стані сп`яніння і отримав травми, падаючи з висоти власного зросту. Але травми, які є в ОСОБА_7 , не є характерними для отримання їх при падінні з висоти власного зросту. У зв`язку зі втратою пам`яті він не пам`ятає події того дня.

Заявниця ОСОБА_5 уважає, що командир ОСОБА_8 із залученням ВСП, які розташовані в місті Кам`янці-Подільському Хмельницької області, намагається приховати вчинені ним злочини стосовно її чоловіка ОСОБА_7 , а саме його побиття

Тому в заяві просила: провести перевірку за викладеними в заяві фактами та притягнути винних осіб до передбаченої законодавством України відповідальності; внести відповідно до ст.214 КПК України відомості до ЄРДР та провести досудове розслідування.

За результатом розгляду цієї заяви ОСОБА_5 , останній було скеровано лист за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, №226зкп/х/14-01-01-5759/2024 від 08 лютого 2024, про те, що об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення встановлено не було, тому відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Аналізуючи зміст скарги та заяви про кримінальне правопорушення, слідча суддя місцевого суду прийшла до передчасного висновку про те, що в розумінні ст.ст.2, 11 КК України вона не містить даних про вчинення діяння, яке містить ознаки кримінального правопорушення та є суспільно небезпечним.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з тим, що викладені факти за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Заява ОСОБА_5 містить необхідні дані, які підтверджують реальність конкретної події, конкретні фактичні дані, які свідчать про існування певних обставин.

Тому можливо зробити висновок про те, що в заяві ОСОБА_5 від 13 січня 2024 року міститься повідомлення про вчинення злочину.

Колегія суддів уважає, що слідча суддя місцевого суду не повною мірою дослідила матеріали провадження та дійшла неперконливого висновку про те, що в задоволенні поданої скарги слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 колегією суддів апеляційного суду перевірено та вони знаходять своє підтвердження, заслуговують на увагу.

Мотиви, викладені слідчою суддею місцевого суду в оскарженому рішенні про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР щодо обставин, викладених у заяві від 13 січня 2024 року та висновок про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 , не можна визнати правильним.

Отже, в заяві ОСОБА_5 наведена інформація про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, тобто є мінімально достатньою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку їх перевірки під час досудового розслідування, тому не можна погодитися із твердженням про те , що заява не містить достатніх об`єктивних даних, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Наразі, заява (про вчинення кримінального правопорушення) ОСОБА_5 від 13 січня 2024 року відповідає вимогам КПК України, в свою чергу кваліфікація кримінального правопорушення - є повноваженнями виключно органу досудового розслідування.

Приписи норм КПК України дійсно носять імперативний характер, тобто не підлягають широкому тлумаченню та будь-які виключення з них не допускаються, окрім того, що зміст норми процесуального закону не передбачає обов`язку слідчого, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ним заяви, зокрема й ті, що фактично не містять у собі відомостей про склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого чинним законом України про кримінальну відповідальність, оскільки, ураховуючи вимоги ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад конкретного кримінального правопорушення, передбаченого КК України, а згідно ч.1 ст.11 цього Кодексу кримінальним правопорушенням є передбачене КК України суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор чи дізнавач дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

При цьому необхідно враховувати, як зазначалось вище, що до ЄРДР вносяться не будь-які заяви чи повідомлення фізичних чи юридичних осіб, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про конкретне кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення (ч. 5 ст. 214 КПК).

Указані вище обставини були залишені поза увагою слідчою суддею суду першої інстанції, внаслідок чого були допущені порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило ухвалити законне і обґрунтоване рішення, оскільки заява ОСОБА_5 містить відомості про кримінальне правопорушення. При цьому, підставами вважати, що в заяві містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, суб`єкт та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

На підставі викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржене рішення слідчого судді суду першої інстанції підлягає скасуванню через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а уповноважену особу необхідно зобов`язати в порядку ст.214 КПК внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_5 від 13 січня 2024 року про кримінальне правопорушення, задовольнивши таким чином її апеляційну скаргу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422, 423 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 13 січня 2024 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3