Справа № 753/126/19
Провадження № 1-кп/359/53/2024
Бориспільський міськрайонний суд Київської області
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , представника потерпілих адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , представників цивільних відповідачів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією, відеофіксацією та у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0004320, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Косенівка Уманського району Черкаської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття цього кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, на підставі ст. 49 КК України,

встановив:

На розгляді Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває зазначене кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Як вбачається із обвинувального акту, ОСОБА_5 , будучи призначений наказом від 04.07.2011 року № 364 о/с ГУМВС України в м. Києві на посаду заступника начальника Головного управління МВС України в м. Києві начальника кримінальної міліції, та маючи спеціальне звання полковник міліції, згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993, був працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Статтею 2 Конституції України передбачено, що усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно зі статтями 3, 19 Конституції України від 28.06.1996 людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у демократичному суспільстві. Кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім виключних випадків і процедури встановленої законом та передбачених пунктом 1 статті 5 Конвенції (законний арешт і затримання особи).

Відповідно до статей 1 5, 10 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 міліція в Україні державний озброєний орган виконавчої влади, який захищає життя, здоров`я, права і свободи громадян, власність, інтереси суспільства і держави від протиправних посягань, забезпечує особисту безпеку громадян, захищає їх права і свободи, законні інтереси, охороняє і забезпечує громадський порядок, запобігає правопорушенням та припиняє їх, діє на принципах законності, гуманізму, поваги до особи, соціальної справедливості, неупередженості, у точній відповідності з законом. Ніякі виняткові обставини або вказівки службових осіб не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій або бездіяльності міліції.

Згідно з вимогами ст. 20 вказаного вище Закону працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, при виконанні покладених на нього обов`язків керується тільки законом, діє в його межах і підпорядковується своїм безпосереднім і прямим начальникам. Ніхто не має права покласти на працівника міліції виконання обов`язків, не передбачених чинним законодавством. Втручання в діяльність міліції тягне за собою відповідальність за законом.

Відповідно до ст. 41 КПК України, в редакції чинній станом на 23.01.2014, оперативні підрозділи органів внутрішніх справ, органів безпеки, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної пенітенціарної служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Вступаючи на службу до органів внутрішніх справ України, ОСОБА_5 склав Присягу і урочисто поклявся: «Завжди залишатися відданим народові України, суворо дотримуватися її Конституції та чинного законодавства, бути гуманним, чесним, сумлінним і дисциплінованим працівником, зберігати державну і службову таємницю. З високою відповідальністю виконувати свій службовий обов`язок, вимоги статутів і наказів, постійно вдосконалювати професійну майстерність та підвищувати рівень культури, всіляко сприяти зміцненню авторитету органів внутрішніх справ. Мужньо і рішуче, не шкодуючи своїх сил і життя, боротися із злочинністю, захищати від протиправних посягань життя, здоров`я, права й свободи громадян, державний устрій і громадський порядок». При наданні присяги заявив, що у разі її порушення, хай його покарають за всією суворістю закону.

Будучи призначений наказом від 04.07.2011 № 843 о/с Головного управління МВС України в м. Києві на посаду заступника начальника Головного управління МВС України в м. Києві начальника кримінальної міліції, та маючи спеціальне звання полковник міліції, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» від 23.12.1993 був працівником правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України від 28.06.1996, ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 покладено обов`язки діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України, та являвся представником влади і службовою особою.

Відповідно до затверджених наказом ГУ МВС України в м. Києві від 07.02.2013 № 56 функціональних обов`язків на заступника начальника Головного управління начальника кримінальної міліції ГУ МВС України в м. Києві полковника міліції ОСОБА_5 було покладено:

- координацію та спрямування зусиль підрозділів кримінальної міліції на розкриття злочинів, розвиток мережі негласних штатних і позаштатних працівників, організацію системи збору, аналізу, обміну і погодженого використання оперативної інформації та зміцнення взаємодії оперативних підрозділів Головного управління (п. 3);

- організацію та контроль здійснення органами і підрозділами внутрішніх справ профілактичних та негласних слідчих (розшукових) дій щодо виявлення, припинення й розкриття злочинів, розшуку осіб, які їх учинили (п. 4);

- організація та контроль діяльності, зокрема, управління карного розшуку, управління боротьби з незаконним обігом наркотиків, управління оперативно-технічних заходів (п. 5);

- здійснення оперативно-зонального контролю за діяльністю: Дарницького районного управління ГУМВС України в м. Києві, Деснянського районного управління ГУМВС України в м. Києві, Оболонського районного управління ГУМВС України в м. Києві (п. 13).

Підпорядковуючись начальникові ГУМВС України в м. Києві, будучи старшим прямим начальником управління карного розшуку, управління боротьби з незаконним обігом наркотиків, управління оперативно-технічних заходів, діяльність яких координував та контролював згідно з функціональними обов`язками, ОСОБА_5 ніс персональну відповідальність за результати роботи особового складу, виконавську та службову дисципліну, дотримання режиму, секретності, конспірації та законності у службовій діяльності даних підрозділів (п. 5).

Незважаючи на вимоги зазначених нормативно-правових актів, явно виходячи за межі владних повноважень, покладених на міліцію Конституцією України, Законом України «Про міліцію» та іншими нормативно-правовими актами, які ОСОБА_5 достовірно знав, він використав владу та своє службове становище і надані чинним законодавством владні повноваження для вчинення кримінальних правопорушень проти правосуддя.

Так, починаючи з 22.11.2013 у місті Києві на Майдані Незалежності розпочалися безстрокові мирні збори громадян на підтримку європейського вектора зовнішньої політики України.

З метою припинення акцій протесту та залякування їх учасників у незаконний спосіб службові особи Міністерства внутрішніх справ України та органів прокуратури України у період січня лютого 2014 року неодноразово організовували незаконну силову протидію.

Бажаючи зберегти якнайдовше владні повноваження в інтересах особистого збагачення та усунути перешкоди з боку учасників громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» та інших учасників зборів й вуличних демонстрацій, припинити будь-які масові збори, мітинги, вуличні походи та інші акції, вищі посадові особи держави розробили механізм вчинення злочину, який полягав у залякуванні громадян, застосуванні до них насильства, притягненні значної кількості осіб до кримінальної відповідальності за участь у масових акціях та обранні підозрюваним найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Для організації конкретних дій щодо реалізації своїх злочинних намірів вищими посадовими особами держави залучено підлеглих службових осіб з числа керівництва правоохоронних органів, також ГУМВС України в м. Києві.

Так, у січні 2014 року в місті Києві невстановленими слідством службовими особами із числа керівництва МВС України була надана незаконна вказівка оперативним працівникам ГУМВС України в м. Києві, спецпідрозділу ПМОП «Беркут», військовослужбовцям внутрішніх військ та окремим іншим працівникам структурних підрозділів ГУМВС України в м. Київ виявляти і за участю цивільних осіб, так званих «тітушок», незаконно затримувати громадян, які нібито можуть бути причетні до участі у масових акціях протесту із застосуванням до них насильства, примусово доставляти їх до районних управлінь ГУМВС України в м. Києві для подальшого притягнення їх до кримінальної відповідальності нібито за хуліганство чи масові заворушення.

Такі дії правоохоронців, на думку організаторів, повинні були залякати інших учасників мирних акцій та спонукати їх відмовитися від участі в них.

У такий спосіб у січні 2014 року був задіяний злочинний механізм силового придушення будь-яких зборів, мітингів та інших мирних акцій протесту громадян проти існуючої на той час влади.

Тоді ж, у січні 2014 року, в місті Києві, невстановленими слідством особами доведено до відома працівників правоохоронних органів явно незаконну вказівку вищих посадових осіб держави про необхідність виявлення, вчинення насильницьких дій, пошкодження автотранспортних засобів, завідомо незаконного затримання і притягнення до кримінальної відповідальності невинних учасників громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» та інших учасників зборів й вуличних демонстрацій нібито за вчинення масових заворушень.

Отримавши дану вказівку, заступник начальника ГУМВС України в м. Києві начальник кримінальної міліції полковник міліції ОСОБА_5 в період часу із 19.01.2014 до 23.01.2014, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи з прямим умислом, перевищуючи владу та надані йому службові повноваження, розробив злочинний план організації завідомо незаконного затримання активістів громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» та інших учасників зборів й вуличних демонстрацій нібито за вчинення масових заворушень, спричинення їм тілесних ушкоджень, штучного створення передумов та доказів обвинувачення для подальшого притягнення слідчими органів внутрішніх справ завідомо невинних громадян до кримінальної відповідальності, у поєднанні з обвинуваченням їх у вчиненні особливо тяжкого злочину, зі штучним створенням доказів обвинувачення, а також з іншою фальсифікацією за нібито вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, хуліганських дій, опору працівникам міліції, участі в масових заворушеннях, яких вони не вчиняли, про що ОСОБА_5 було достеменно відомо.

За злочинним задумом розробленого ОСОБА_5 плану, як організатором, працівники підпорядкованих йому оперативних підрозділів міліції, зокрема, управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУ МВС України м. Києві (далі УБНОН ГУ МВС України в м. Києві), за участі попередньо залучених за обіцянку грошової винагороди, відповідним чином проінструктованих та координованих ними ж цивільних осіб (т.зв. «тітушок»), повинні були спровокувати в центральній частині м. Києва конфліктну ситуацію із активістами громадських акцій (рухів) «Євромайдан» і «Автомайдан» та іншими учасниками зборів й вуличних демонстрацій, створивши видимість вчинення кримінального правопорушення останніми, як штучного приводу для їх подальшого фізичного затримання нібито за вчинення масових заворушень та доставлення до райуправлінь міліції міста Києва силами ПМОП «Беркут».

У подальшому, розробленим ОСОБА_5 , як організатором злочину, злочинним планом, передбачалося доставлення конкретних затриманих на місці інсценованого ним разом із оперативними працівниками міліції та цивільними особами нібито учасників вчиненого злочину масових заворушень, а насправді завідомо невинних громадян у вчинені будь-яких кримінальних правопорушень до одного із райуправлінь міліції м. Києва, яке перебувало в його оперативно-зональному контролі відповідно до функціональних обов`язків, де слідчі, на підставі сфальсифікованих рапортів та наданих завідомо неправдивих показань працівниками оперативних підрозділів, ПМОП «Беркут» і т.зв. «тітушок» про нібито вчинення активістами масових заворушень та хуліганських дій, повинні були завідомо, для ОСОБА_5 , незаконно затримати їх з посиланням на ст. 208 КПК України та незаконно притягнути до кримінальної відповідальності на підставі штучно створених доказів обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину у поєднанні з іншою фальсифікацією, після чого ініціювати перед судом застосування до них виключних запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою.

Так, на виконання незаконної вказівки невстановлених осіб з числа керівництва правоохоронних органів, 19.01.2014 Слідчим управлінням ГУ МВС України в м. Києві розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000179 за фактом організації невідомими особами по вул. Грушевського та Європейській площі в м. Києві масових заворушень, що супроводжувалися погромами, підпалами, знищенням майна та призвели до інших тяжких наслідків, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 294 КК України.

Першим заступником начальника ГУ МВС України в м. Києві начальником слідчого управління ОСОБА_12 19.01.2014 у вказаному провадженні створено слідчу групу до якої включено слідчих СУ ГУМВС України в м. Києві, а також слідчих районних управлінь міліції міста Києва, з яких слідчих СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві лише ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

При цьому, ОСОБА_5 задля приховування організованого ним злочину щодо завідомо незаконного затримання громадян та притягнення завідомо невинних осіб до кримінальної відповідальності нібито за участь в масових заворушеннях, вирішено не доводити до відома слідчих, якими безпосередньо прийматимуться ці процесуальні рішення, про розроблений ним план і відведену їм у ньому роль, натомість сплановано сфальсифікувати фактичні дані про обставини затримання громадян таким чином, щоб створити видимість законності їх затримання і притягнення до кримінальної відповідальності.

Розроблений ОСОБА_5 план і відведені у ньому ролі кожному учасникові обумовлені керівною посадою ОСОБА_5 в ГУМВС України в м. Києві та його особистим інтересом бажанням реалізувати свої кар`єрні спонукання, розповсюдити серед діючої на той час влади та свого керівництва враження про себе, як про її вірного прихильника, здатного навіть на вчинення тяжких злочинів заради її укріплення та процвітання.

Дата, місце та загальний план проведення операції були обумовлені переходом після прийняття 16.01.2014 Верховною Радою України ряду законів, якими суттєво звужувалися конституційні права громадян, в активну фазу протистояння між учасниками акцій протесту та правоохоронними органами, що мало місце 19-22.01.2014 в центральній частині міста Києва, в т.ч. на вулиці Грушевського та прилеглих до цієї вулиці територіях, внаслідок чого, у зв`язку з отриманням тілесних ушкоджень, учасники акцій протесту каретами швидкої медичної допомоги доставлялися до лікувальних закладів міста Києва, де їм надавалась медична допомога. Так, з метою, запобігання незаконним діям правоохоронних органів щодо безпідставного затримання учасників акцій протестів, невідкладного сповіщення учасників мирних акцій про можливі провокаційні дії, а також для припинення та запобігання таких дій з боку прихильників влади, зокрема, так званих «тітушок», у місті Києві громадяни здійснювали добровільне систематичне чергування в окремих лікувальних закладах міста Києва. На вулицях столиці таке чергування також здійснювалося учасниками громадського руху «Автомайдан». Зокрема, відповідний пост чергування був створений громадськими активістами та функціонував у Київській міській клінічній лікарні № 17 (далі - КМКЛ № 17) по пров. Лабораторному, 14, 16, 18, 20 у м. Києві.

Зміст вказаного плану, етапи, дата, час та місце його реалізації, ОСОБА_5 , як організатором, було доведено до керівників відповідних підрозділів та окремих працівників ГУМВС України в м. Києві, в т.ч. УБНОН ГУМВС України в м. Києві та ПМОП «Беркут», які погодились вчинити дії, передбачені злочинним планом ОСОБА_5 , а також до одного із керівників Черкаської обласної організації Всеукраїнської молодіжної громадської організації «Молоді регіони», наставника школи бойових мистецтв при буддистському храмі «Білий Лотос» в м. Черкасах, ОСОБА_20 , який у подальшому на платній основі за посередництвом цивільних осіб ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 залучив до реалізації плану схильних до вчинення кримінальних правопорушень цивільних осіб, т.зв. «тітушок» ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

В ході реалізації вказаного плану 23.01.2014 приблизно о 03 год. 11 хв. біля будинку № 25 по вул. Щорса в м. Києві ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , діючи спільно з вдягнутими в цивільний одяг оперативними співробітниками УБНОН ГУ МВС України в місті Києві ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 . ОСОБА_33 , під керівництвом останнього, штучно створили конфлікт, після чого влаштували штовханину з учасниками громадського руху «Автомайдан» та патріотично налаштованими громадянами ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 .

В цей же час, у зазначене місце на службовому автобусі марки ПАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , діючи згідно злочинного плану ОСОБА_45 , як організатора, прибули працівники першої оперативної роти ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 під керівництвом командира першої оперативної роти ОСОБА_56 , інші працівники міліції, достовірно знаючи про відсутність підстав для затримання та наочно переконавшись у цьому, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, бачачи відсутність будь-яких хуліганських дій чи масових заворушень на вулиці Щорса в м. Києві вночі 23.01.2014, перевищуючи владу та явно виходячи за межі наданих їм прав та повноважень, незаконно застосовуючи фізичну силу та спеціальні засоби, затримали громадян ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 біля будинку № 25 по вул. Щорса в м. Києві та близько 03 год. 30 хв. на службовому автобусі ПАЗ, д.н.з. « НОМЕР_1 », доставили до Печерського РУ ГУМВС України в місті Києві, де отримали відмову щодо розміщення затриманих та проведення слідчих та процесуальних дій з ними.

Тоді ОСОБА_5 , враховуючи, що він є куратором діяльності оперативних підрозділів Дарницького РУ ГУМВС України, як заступник начальника ГУМВС України в м. Києві начальник кримінальної міліції та покладаючись на особисті дружні стосунки з начальником вказаного райуправління міліції, досудове розслідування стосовно якого здійснюється у окремому кримінальному провадженні, як запоруку реалізації свого злочинного плану, організував доставлення вказаних затриманих осіб до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві на службовому автобусі ПАЗ, д.н.з. « НОМЕР_1 », шляхом надання відповідної вказівки командиру роти №1 ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_63 .

При цьому, за вказаних вище обставин 23.01.2014 знаходячись на вулиці Щорса в м. Києві, ОСОБА_5 , як організатор, особисто на місці керував діями особового складу підпорядкованих підрозділів ГУМВС України в м. Києві через їх керівників, а саме: УБНОН, УКР, ОПВ УКР, УОС ГУМВС України в м. Києві, координував їх дії з діями т.зв. тітушок та з іншими працівниками правоохоронних органів, зокрема, ПМОП «Беркут».

У подальшому, 23.01.2014, приблизно о 04 год. 00 хв., з метою доведення свого злочинного умислу в межах розробленого і доведеного йому заступником начальника ГУМВС України в м. Києві начальником кримінальної міліції полковником міліції ОСОБА_5 злочинного плану щодо завідомо незаконного затримання слідчими з посиланням на ст. 208 КПК України учасників протестних громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» та інших учасників зборів й вуличних демонстрацій, виконуючи відведену планом роль із фізичного затримання завідомо невинних громадян, ОСОБА_64 спільно з працівниками ПМОП «Беркут» ОСОБА_65 , ОСОБА_47 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 та іншими доставили затриманих до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. О. Кошиця, 3а, де передали ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 слідчим для завідомо незаконного їх затримання з посиланням на ст. 208 КПК України, та притягнення завідомо невинних громадян, які не вчиняли ні масових заворушень, ні хуліганських дій чи інших злочинів, до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, ОСОБА_5 , діючи як організатор, згідно розробленого ним плану, реалізовуючи умисел на завідомо незаконне затримання слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві з посиланням на ст. 208 КПК України та притягнення завідомо невинних громадян ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 , які не вчиняли ані масових заворушень, ані хуліганських дій, ні жодних інших кримінальних правопорушень, з метою незаконного перешкоджання проведенню ними зборів, мітингів, походів і демонстрацій, і за його особистою вказівкою доставлені співробітниками ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві до цього райуправління міліції з вулиці Щорса в м. Києві, близько 4 години 10 хвилин 23.01.2014 особисто приїхав до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Кошиця, 3-А в м. Києві для керівництва цими діями.

Для створення штучних доказів обвинувачення та видимості наявності підстав для затримання і притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 за вчинення масових заворушень, яких вони не вчиняли, незаконного перешкоджанню проведенню ними зборів, мітингів, походів і демонстрацій, реалізуючи відведену собі роль у плані, ОСОБА_5 з вулиці Щорса в м. Києві до Дарницького РУГУМВС України в м. Києві разом із собою доставив ОСОБА_26 , який до цього провокував конфлікт із указаними громадянами, з метою надання останнім завідомо неправдивих показань слідчим про нібито вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_39 , ОСОБА_41 , ОСОБА_38 , ОСОБА_36 , для подальшого їх завідомо незаконного затримання, та притягнення цих завідомо невинних громадян до кримінальної відповідальності слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві.

Після чого, у вказаний час, перебуваючи в одному зі службових кабінетів другого поверху Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 , діючи як організатор, згідно розробленого ним плану залякування учасників громадського руху «Автомайдан» та припинення його діяльності шляхом завідомо, для нього, незаконного затримання слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві з посиланням на ст. 208 КПК України, усвідомлюючи непідслідність слідчим СВ Дарницького РУГУМВС України в м. Києві нібито вчиненого кримінального правопорушення на території Печерського району м. Києва, події якого насправді не було, а також притягнення завідомо невинних цих громадян до кримінальної відповідальності, та незаконного перешкоджання проведенню ними зборів, мітингів, походів і демонстрацій, надав вказівку одному з керівників даного райуправління міліції, досудове розслідування щодо якого здійснюється у окремому кримінальному провадженні, організувати завідомо незаконне затримання слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві доставлених з вулиці Щорса в м. Києві ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 ОСОБА_59 , ОСОБА_62 з посиланням на ст. 208 КПК України, та притягнути їх до кримінальної відповідальності, а ОСОБА_26 наказав надати завідомо неправдиві показання слідчим з указаною метою, для створення видимості законності організованих ОСОБА_5 процесуальних дій, таким чином вступивши з одним із керівників даного райуправління міліції, досудове розслідування щодо якого здійснюється у окремому кримінальному провадженні, та з ОСОБА_26 , у попередню змову групою осіб на вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України.

Після чого, приблизно з 4 год. 10 хв. до 5 год. 00 хв., перебуваючи в одному з кабінетів вказаного райуправління міліції, один з керівників Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, стосовно якого здійснюється окреме кримінальне провадження, на підставі злочинної вказівки, наданої йому заступником начальника ГУМВС України в м. Києві начальником кримінальної міліції полковником міліції ОСОБА_5 , діючи з особистих інтересів і бажання просування по службі, безумовного виконання наказів свого керівника ОСОБА_5 , надав вказівку одному з керівників відділень слідчого відділу Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, досудове розслідування стосовно якого здійснюється у окремому кримінальному провадженні, забезпечити незаконне затримання слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві з посиланням на ст. 208 КПК України, доставлених з вулиці Щорса в м. Києві ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 , ОСОБА_62 , та притягнути їх до кримінальної відповідальності за масові заворушення, тобто злочину, якого вони насправді не вчиняли, сфальсифікувавши для цього необхідні процесуальні документи.

Після чого керівник одного з відділень слідчого відділу Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, стосовно якого здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні, виконуючи злочинну вказівку одного з керівників Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений досудовим розслідуванням час, 23.01.2014, усно довів до відома слідчих СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 та ОСОБА_79 , які не були відповідно до положень ч. 2 ст. 38, ст. 39 КПК України постановою керівника органу досудового розслідування включеними до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000179, та слідчого ОСОБА_19 , який до такої слідчої групи був включений, про доставлення до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві з вулиці Щорса в м. Києві, що перебуває під територіальною юрисдикцією Печерського РУ ГУМВС України, ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 , ОСОБА_62 та про необхідність з порушенням територіальної підслідності, складення процесуальних документів для створення видимості підстав для їх затримання з посиланням на ст. 208 КПК України та притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 294 КК України, при цьому не повідомив про невинність вказаних затриманих осіб у вчиненні масових заворушень, хуліганських дій, іншого кримінального правопорушення, а також те, що вночі 23.01.2014 будь-яких масових заворушень на вулиці Щорса в м. Києві не вчинялось, та інших обставин злочинного плану ОСОБА_5 , на що останні погодились.

Натомість, достовірно розуміючи порядок створення слідчих груп і включення до них підлеглих слідчих, керівник одного з відділень слідчого відділу Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, стосовно якого здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні, не виніс постанову про призначення групи слідчих у кримінальному провадженні №0000179 від 19.01.2014, а також у кримінальному провадженні №0000256 від 23.01.2014, виділеному із нього, за підозрою ОСОБА_58 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 , ОСОБА_57 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 за ч. 2 ст. 294 КК України, і не включив слідчих СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 та ОСОБА_79 до груп слідчих у цих кримінальних провадженнях, доручивши їм таким чином вчинення дій, на які у них не було процесуальних повноважень.

При цьому, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці 23.01.2014 один із слідчих СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, стосовно якого здійснюється досудове розслідування в окремому кримінальному провадженні, надрукував за допомогою невстановлених досудовим розслідуванням технічних засобів, та особисто підписав від імені керівника органу досудового розслідування постанову про утворення слідчої групи у кримінальному провадженні №0000256 від 23.01.2014 за підозрою ОСОБА_58 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 , ОСОБА_57 , ОСОБА_60 , ОСОБА_62 за ч. 2 ст. 294 КК України, виділеному прокурором з кримінального провадження №0000179, яка не створила жодних процесуальних наслідків, а усі подальші слідчі та процесуальні дії у кримінальному провадженні №0000256 та кримінальному провадженні №0000461 від 23.01.2014 за ч. 3 ст. 296 КК України, із яким воно постановою прокурора об`єднано, проводились неуповноваженими особами, їх результати не мали жодного доказового значення, оскільки здобуті не у встановленому КПК України порядку, а подальше використання результатів таких дій при прийнятті процесуальних рішень прямо суперечило ст. 86 КПК України.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану і відведену у ньому роль організатора, а також усвідомлюючи непоінформованість слідчих СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві про завідомість незаконності затримання 23.01.2014 на вулиці Щорса в м. Києві громадян ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 , ОСОБА_62 , та їх доставлення до цього райуправління міліції, намагаючись створити штучно докази видимості вчинення останніми злочину для повідомлення про підозру та застосування запобіжних заходів, та подальшої передачі їх слідчим для приєднання до матеріалів кримінального провадження №0000179, ОСОБА_5 , приблизно о 4 год. 10 хв. 23.01.2014, прибувши до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, що по вул. вул. Кошиця, 3-А в м. Києві, керуючи вчиненням злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України, особисто організував штучне створення доказів обвинувачення та іншу фальсифікацію матеріалів кримінального провадження №0000179 за наступних обставин.

Так, приблизно о 4 год. 10 хв. 23.01.2014, перебуваючи в Дарницькому РУ ГУМВС України в м. Києві, ОСОБА_5 , діючи як організатор згідно розробленого ним плану, віддав незаконний усний наказ на складення командиром роти №1 ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_80 , який являвся службовою особою, сфальсифікованого офіційного документу рапорту на ім`я начальника Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві із завідомо неправдивими відомостями про затримання ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 , за нібито вчинення ними хуліганських дій, а саме порушення громадського порядку та опору працівникам міліції.

На виконання протиправної вказівки ОСОБА_5 , командир роти №1 ПМОП «Беркут» при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_64 , усвідомлюючи, що доставлені ним громадяни в ході затримання, а також за обставин, що передували затриманню, не вчинювали будь-яких протиправних дій, 23.01.2014 в приміщенні Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 3-А, особисто склав, шляхом написання, сфальсифікований офіційний документ рапорт на ім`я начальника Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві із завідомо неправдивими відомостями про затримання вказаних вище осіб за нібито вчинення ними хуліганських дій, що охоплювалось злочинним планом ОСОБА_5 .

Також, ОСОБА_5 діючи як організатор, згідно розробленого ним злочинного плану, переслідуючи намір щодо залякування учасників громадського руху «Автомайдан» та припинення його діяльності, зокрема шляхом завідомо, для нього, незаконного затримання слідчими з посиланням на ст. 208 КПК України та притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності громадян ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 , після доставлення ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, 23.01.2014, близько 4 год. 10 хв., прибувши особисто до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Кошиця, 3-А в м. Києві, віддав наказ заступнику начальника управління - начальнику відділу організації оперативної роботи та контролю за діяльністю міськрайлінорганів у протидії наркозлочинності управління боротьби з незаконним обігом наркотиків ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_81 подати особисто та організувати подання ОСОБА_24 сфальсифікованих повідомлень (заяв) слідчому про вчинення злочину, поєднаного з обвинуваченням осіб в тяжкому злочині, а також із штучним створенням доказів обвинувачення у кримінальному провадженні про нібито порушення потерпілими ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_39 , ОСОБА_41 , ОСОБА_38 громадського порядку та вчинення опору працівникам міліції.

На виконання цієї вказівки ОСОБА_82 близько 04:38 год. 23.01.2014, після доставлення затриманих учасників протестних громадських рухів «Євромайдан», «Автомайдан», й інших зборів та вуличних демонстрацій ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 до Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві за адресою: вул. О.Кошиця, 3-А, м. Київ, прибувши до приміщення вказаного райуправління міліції, використовуючи факт помилкового нанесення йому співробітниками ПМОП «Беркут» тілесних ушкоджень, діючи відповідно до розробленого і доведеного йому заздалегідь заступником начальника ГУМВС України в м. Києві начальником кримінальної міліції ОСОБА_5 злочинного плану створення штучних підстав для незаконного затримання слідчими з посиланням на ст. 208 КПК України учасників протестних громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан», й інших зборів та вуличних демонстрацій звернувся до слідчого СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_83 із усною заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме вказав, що 23.01.2014 р. близько 03 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 12 поблизу лікарні №12, невстановлені особи нанесли йому тілесні ушкодження, а також у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.01.2014 в графі «Чи підозрюється хто-небудь у вчиненні кримінального правопорушення? Якщо так, то вказати з якої причини, а також відомості про цю особу» зазначив, що це особи, які були затримані на місці події та доставлені в райуправління, тобто фактично обвинуватив вказаних громадян в тяжкому злочині, що не відповідало дійсності, штучно створивши цим самим підстави для затримання та докази обвинувачення.

Аналогічним чином, діючи відповідно до розробленого і заздалегідь доведеного йому заступником начальника ГУМВС України в м. Києві начальником кримінальної міліції ОСОБА_5 злочинного плану щодо створення штучних підстав незаконного затримання слідчими у порядку ст. 208 КПК України учасників протестних громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» й інших зборів та вуличних демонстрацій ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 , використовуючи факт нанесення ОСОБА_24 співробітниками ПМОП «Беркут» тілесних ушкоджень, ОСОБА_82 , перебуваючи в невстановленому службовому приміщенні Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, шляхом надання відповідної вказівки, організував подання ОСОБА_24 слідчому СВ Дарницького РУ ГУ МВС України в м. Києві усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення щодо нього зі сторони затриманих учасників протестних громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» й інших зборів та вуличних демонстрацій. В свою чергу, ОСОБА_24 на виконання вказівки ОСОБА_84 та доведеного йому змісту необхідної заяви, близько 05 год. 30 хв. 23.01.2014, перебуваючи в невстановленому слідством службовому приміщенні вказаного райуправління міліції, використовуючи факт нанесення йому співробітниками ПМОП «Беркут» тілесних ушкоджень, бажаючи довести до логічного завершення вчинені ним раніше цього часу злочинні дії в контексті доведеного йому плану щодо створення штучних підстав для незаконного затримання учасників протестних громадських рухів «Євромайдан» і «Автомайдан» й інших зборів та вуличних демонстрацій, звернувся до слідчого СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_83 із усною заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме вказав, що 23.01.2014 р. близько 03 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, пров. Лабораторний, 12 поблизу лікарні №12, невстановлені особи нанесли йому тілесні ушкодження, а також у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23.01.2014 в графі «Чи підозрюється хто-небудь у вчиненні кримінального правопорушення? Якщо так, то вказати з якої причини, а також відомості про цю особу» зазначив, що це особи, які були затримані на місці події та доставлені в райуправління, тобто фактично обвинуватив вказаних громадян в тяжкому злочині, що не відповідало дійсності, штучно створивши цим самим підстави для затримання з посиланням на ст. 208 КПК України та докази обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Надана ОСОБА_24 за вказаних обставин усна заява про вчинене кримінальне правопорушення зафіксована слідчим у відповідному протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 23.01.2014, з яким ОСОБА_24 ознайомився, та який від його імені за його проханням в зв`язку з травмуванням співробітниками ПМОП «Беркут» пальців рук підписав присутній мешканець м. Золотоноша ОСОБА_27 , сфальсифікувавши його.

Крім того, ОСОБА_5 після доставлення ОСОБА_60 , ОСОБА_58 , ОСОБА_57 , ОСОБА_61 , ОСОБА_59 та ОСОБА_62 до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, 23.01.2014, у період часу близько 4 год. 10 хв., прибувши особисто до Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві по вул. Кошиця, 3-А в м. Києві, діючи як організатор, згідно розробленого ним злочинного плану, переслідуючи намір щодо залякування учасників громадського руху «Автомайдан» та припинення його діяльності, зокрема шляхом завідомо, для нього, незаконного затримання останніх слідчими у порядку ст. 208 КПК України, шляхом віддання незаконного наказу ОСОБА_81 , організував надання ОСОБА_33 і ОСОБА_24 завідомо неправдивих показань як потерпілих у кримінальному провадженні №0000179 про нібито порушення ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_39 , ОСОБА_41 , ОСОБА_38 громадського порядку та вчинення опору працівникам міліції та створення таким чином незаконних підстав для затримання останніх слідчими з посиланням на ст. 208 КПК України.

На виконання цієї вказівки ОСОБА_82 23.01.2014 в період часу із 04 год. 50 хв. до 05 год. 30 хв., надав слідчому СВ Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві ОСОБА_83 завідомо неправдиві показання про нібито порушення ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_36 , ОСОБА_39 , ОСОБА_41 та ОСОБА_38 23.01.2014 близько 03 год. 00 хв. на вул. Щорса в м. Києві громадського порядку та вчинення опору працівникам міліції, зокрема, що нібито вони 23.01.2014 близько 03 год. 00 хв. на вул. Щорса в м. Києві вчинили хуліганські та насильницькі дії стосовно перехожих та його особисто.

Крім цього, ОСОБА_24 за вказівкою ОСОБА_84 23.01.2014 у період часу із 06 год. 00 хв. до 06 год. 30 хв. надав в якості потерпілого слідчому СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_83 завідомо неправдиві показання про нібито порушення ОСОБА_42 , ОСОБА_40 , ОСОБА_36 , ОСОБА_39 , ОСОБА_41 та ОСОБА_38 23.01.2014 близько 02 год. 50 хв. на вул. Щорса в м. Києві громадського порядку, вчинення ними хуліганських та насильницьких дій стосовно перехожих та його особисто. Протокол допиту потерпілого від імені ОСОБА_24 за його проханням підписав ОСОБА_27 , сфальсифікувавши його.

Також ОСОБА_82 23.01.2014 близько 04 год. 40 хв., перебуваючи на території Дарницького РУ ГУМВС України в місті Києві за адресою: вул. О.Кошиця, 3-А, м. Київ, діючи відповідно до розробленого і доведеного йому заздалегідь заступником начальника ГУМВС України в м. Києві начальником кримінальної міліції полковником міліції ОСОБА_5 плану наказав підлеглим співробітникам ОСОБА_29 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 надати в якості свідків аналогічні завідомо неправдиві показання слідчому.

На виконання протиправної вказівки ОСОБА_84 та будучи допитаним 23.01.2014 слідчим ОСОБА_83 в статусі свідка, ОСОБА_29 з 05:30 до 05:50 год., та будучи допитаними слідчим ОСОБА_88 в статусі свідків ОСОБА_89 з 05:35 до 05:55 год., ОСОБА_90 з 06:20 до 06:40 год., ОСОБА_91 з 07:58 до 08:10 год., перебуваючи на території Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, надали аналогічні ОСОБА_81 і ОСОБА_24 завідомо неправдиві показання, штучно створивши цим підстави для незаконного затримання останніх з посиланням на ст. 208 КПК України.

Крім цього, слідчим СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_92 23.01.2014 з 04:30 до 06:40 год. у приміщенні цього райуправління міліції оглянуто речі, надані ОСОБА_80 й нібито знайдені ним на вул. Щорса поблизу лікарні №17 в м. Києві, та у протоколі огляду місця події вказано, що огляд проводиться за участі командира роти ПМОП «Беркут» ОСОБА_56 , який у цей час не перебував у приміщенні Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, участі в слідчій дії не приймав, незаконно із застосуванням фізичного насильства затримуючи у цей час громадян на вул. Грушевського в м. Києві та доставленні їх до Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, хоча його підпис наявний у протоколі огляду місця події, що свідчить про його фальсифікацію.

Продовжуючи виконання вказівки керівництва слідчого відділу Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, який діяв за вказівкою одного із керівників райуправління міліції та, відповідно, виконував план ОСОБА_5 , та спотворюючи докази з метою створення штучних підстав для притягнення до кримінальної відповідальності громадян ОСОБА_57 , ОСОБА_62 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_58 , слідчим СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_92 внесено неправдиві відомості до протоколів від 23.01.2014 допиту працівників ПМОП «Беркут» при ГУМВС України в м. Києві в статусі свідків ОСОБА_93 з 11:35 до 12:05 год., ОСОБА_94 з 10:25 до 11:30 год., ОСОБА_47 з 09:35 до 10:20 год., ОСОБА_95 з 08:45 до 09:30 год., ОСОБА_96 з 08:00 до 08:40 год. щодо місця проведення слідчої дії, а саме вказано в протоколах про допит цих свідків у приміщенні Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, хоча допити проводились на території Оболонського РУ ГУМВС України в м. Києві, куди зазначені працівники міліції доставили незаконно затриманих ними громадян з вулиці Грушевського в м. Києві, що свідчить про фальсифікацію протоколів допиту.

Процесуальні документи, сфальсифіковані за наведених вище обставин, що складені та підписані неуповноваженими особами, приєднані до кримінального провадження №0000179 від 19.01.2014.

Після чого, на підставі штучного створених за вказаних обставин доказів та сфальсифікованих документів, відповідно до злочинного плану заступника начальника ГУМВС України в м. Києві начальника кримінальної міліції ОСОБА_5 , як організатора злочину, щодо залякування учасників громадського руху «Автомайдан» та припинення його діяльності шляхом затримання та притягнення завідомо для нього невинних учасників вказаного руху до кримінальної відповідальності, у кримінальному провадженні №0000179 від 19.01.2014, не маючи достатніх і допустимих доказів, здобутих у процесуальний спосіб, чітко визначений КПК України, необхідних для затримання громадян у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, за відсутності підстав для затримання, а також події злочину, видимість вчинення якого інсценовано ОСОБА_5 , діючи поза межами територіальної юрисдикції СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві, не будучи відповідно до положень ч. 2 ст. 38, ст. 39 КПК України постановою керівника органу досудового розслідування включеними до групи слідчих у кримінальному провадженні №0000179, тобто незаконно, без особистого дослідження (вивчення) та оцінки кожного із здобутих доказів, фальсифікацію яких організував ОСОБА_5 , з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення затримання та подальшого повідомлення особі про підозру, а саме з прямим порушенням ст. ст. 38, 39, 40, 42, 86, 94, 208, 218 КПК України, слідчими СВ Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві затримано ОСОБА_57 , ОСОБА_62 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_58 , які не вчиняли жодного кримінального правопорушення.

Так, слідчий слідчого відділу Дарницького РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_74 приблизно о 6 год. 00 хв. незаконно затримав ОСОБА_57 , слідчий ОСОБА_97 приблизно о 4 год. 50 хв. незаконно затримання ОСОБА_62 , слідчий ОСОБА_98 приблизно о 9 год. 50 хв. незаконно затримав ОСОБА_59 , слідчий ОСОБА_77 приблизно о 05 год. 00 хв. незаконно затримала ОСОБА_60 , слідчий ОСОБА_99 приблизно о 6 год. 30 хв. незаконно затримав ОСОБА_61 , слідчий ОСОБА_79 приблизно о 5 год. 00 хв. незаконно затримала ОСОБА_58 , склавши відповідні протоколи про їх затримання як підозрюваних у вчиненні кримінального правопорушення з посиланням на ст. 208 КПК України.

Натомість, на момент затримання в наявності у матеріалах кримінального провадження №0000179 були процесуальні документи, які жодним чином не свідчили про вчинення затриманими ОСОБА_39 , ОСОБА_36 , ОСОБА_38 , ОСОБА_42 , ОСОБА_41 , ОСОБА_40 масових заворушень чи інших кримінальних правопорушень, не давали підстав стверджувати про те, що їх затримали під час вчинення злочину, замаху на його вчинення, чи безпосередньо після його вчинення, а отже, і були відсутні визначені ст. 208 КПК України правові підстави для затримання слідчими цих громадян, тобто їх затримання відбулось завідомо незаконно для ОСОБА_5 , який організував такі затримання в особистих кар`єрних інтересах та з метою незаконного перешкоджання цими особами проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013, а саме в організації завідомо незаконного затримання слідчим, вчиненого в особистих інтересах групою осіб за попередньою змовою; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372 КК України в редакції Закону № 2341-III від 05.04.2001, тобто в організації притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності слідчим, поєднане з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину та зі штучним створенням доказів обвинувачення, й іншою фальсифікацією, вчиненого групою осіб за попередньою змовою; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, тобто в організації незаконного перешкоджання організації або проведенню зборів, мітингів, вуличних походів і демонстрацій, якщо це діяння було вчинене службовою особою, вчиненого групою осіб за попередньою змовою.

29 січня 2024 року на електронну пошту суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004320 від 17.11.2017 року, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. В обґрунтування заявленого клопотання адвокат вказав, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України є нетяжким злочином, а інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК відносяться до тяжких злочинів. На даний час з моменту встановлення події цих злочинів минуло більше 10 років. При цьому протягом цього строку ОСОБА_5 не вчиняв нового злочину та не ухилився від слідства або суду. Строки у цьому кримінальному провадженні не зупинялись і не переривались. Враховуючи викладене, з огляду на положення п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК адвокат ОСОБА_100 просив звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до відповідальності.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_100 підтримав подане ним клопотання. Зазначив, що дотримання умов, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Однак, наголошував, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з із закінченням строків давності й відповідно закриття кримінального провадження на цій підставі не є тотожним щодо визнання особи своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, і жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки суперечитиме презумпції невинуватості та доведеності вини.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав клопотання свого захисника про закриття кримінального провадження та погодився на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, на підставі положень ст. 49 КК, у зв`язку із закінченням строків давності, підтвердивши це ще і у письмовій формі у тексті клопотання. Також обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що процедура та наслідки закриття кримінального провадження йому роз`яснені та зрозумілі. Тому просив клопотання його захисника задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності не заперечував. Вважав, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки воно відповідає вимогам закону.

У судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 та просили залишити його без задоволення, надавши свої письмові заперечення, які приєднані до матеріалів кримінального провадження.

Потерпілі ОСОБА_101 та ОСОБА_102 направили до суду заяви, згідно яких заперечували проти клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_5 та просили залишити його без задоволення.

У судовому засіданні представник цивільного відповідача ОСОБА_11 не заперечувала проти заявленого клопотання, оскільки воно відповідає вимогам закону.

Суд, ознайомившись зі змістом клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження в необхідному обсязі, прийшов до висновку про необхідність закриття кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , виходячи із такого.

Кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону (ч. 1 ст. 21 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України закріплено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

У ч. 1 та ч. 4 ст. 286 КПК закріплено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Зі змісту обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року), тобто в організації завідомо незаконного затримання слідчим, вчиненого в особистих інтересах, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), тобто в організації притягнення завідомо невинних до кримінальної відповідальності слідчими, поєднаного з обвинуваченням у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також поєднаного зі штучним створенням доказів обвинувачення та іншою фальсифікацією, за попередньою змовою групою осіб; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, тобто в організації незаконного перешкоджання проведенню зборів, мітингів, походів і демонстрацій, вчиненого службовою особою, за попередньою змовою групою осіб.

Також слід зазначити, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22.11.2018 № 2617-VIII внесені зміни до Кримінального кодексу України, зокрема, ст. 12 КК України викладено у новій редакції. Даною статтею КК України визначено класифікацію кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 340 КК України відносяться до нетяжких злочинів, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 371, ч. 2 ст. 372 КК України - до тяжких злочинів.

Так, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , вчинено ним 23.01.2014 року.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами кримінального провадження, станом на день подання та розгляду цього клопотання, з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, пройшло десять років.

При цьому протягом цього строку ОСОБА_5 не вчинив нового кримінального правопорушення, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості".

Даних про те, що в зазначені строки ОСОБА_5 ухилявся від слідства чи суду матеріали кримінальних проваджень не містять. Вказаний строк не зупинявся та не переривався.

Судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, яка є нереабілітуючою, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави. Обвинувачений бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності.

Також суд зазначає, що за змістом статей 284288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме такої правової позиції притримується Верховний Суд у своїх постановах (зокрема, справа № 552/5595/18, справа № 203/241/17, 730/67/16-к, 552/5595/18).

З огляду на викладене, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України є безумовним, оскільки приводом для цього є саме закінчення передбачених законом України про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку.

Застосування вказаних положень кримінального закону для суду є обов`язковими і носять імперативний характер. В разі встановлення судом закінчення визначеного строку, безпідставної відмови у звільненні від відповідальності не допускається. Незгода потерпілого, не може бути підставою для відмови у звільненні особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням його прав, що є неприпустимим виходячи з позиції Верховного суду, викладеної у постанові від 26.03.2020 (справа № 730/67/16-к).

Таким чином, норма ст. 49 КК України передбачає, що особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, якщо саме з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки. При цьому, заявлене клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності на стадії судового розгляду передбачає, що обвинувачений фактично відмовляється від свого права на повний судовий розгляд, а закриття кримінального провадження з цих підстав не вказує про його невинуватість, тобто не реабілітує його за вчинені дії.

До того ж сама норма ст. 49 КК України у своєму змісті закріплює те, що від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності особа може бути звільнена, якщо саме з дня вчинення нею кримінального правопорушення минули певні строки.

Тобто, обов`язковою умовою звільнення особи саме від кримінальної відповідальності, а не від покарання, на підставі ст. 49 КК України, є визнання факту, що така особа вчинила кримінальне правопорушення. Лише в такому випадку можливо обчислити відповідні строки давності.

При цьому за умови, що обвинувачений наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак не визнає вину за пред`явленим обвинуваченням, не звільняє суд від обов`язку невідкладно розглянути таке клопотання та задовольнити його за наявності для цього підстав, та позбавляє можливості досліджувати докази у справі, враховуючи, що розгляд такого клопотання для суду є першочерговим.

З огляду на те, що на момент розгляду клопотання закінчився строк давності притягнення обвинуваченого ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року); ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, та беручи до уваги наявність його беззаперечної згоди, він підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за такі кримінальні правопорушення на підставі п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України.

При цьому, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України наслідком звільнення особи від кримінальної відповідальності є закриття судом кримінального провадження. Так, згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд, встановивши наявність передбачених законом підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а також врахувавши відсутність заперечень зі сторони обвинуваченого, дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а кримінальне провадження належить закрити, відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Запобіжні заходи не обирались, підстав для їх обрання судом не встановлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз, пов`язані зі здійсненням кримінального провадження № 0004320 від 17.11.2017 року, в розмірі 39 069 грн. 20 коп., слід компенсувати за рахунок держави (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21).

Питання речових доказів по цьому кримінальному провадженні суд не вирішує, оскільки судом встановлено, що кримінальне провадження № 0004320 від 17.11.2017 року, є виділеним з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 05.02.2014 року. Крім того, це не єдине кримінальне провадження, яке виділене з кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 05.02.2014 року. Вказані кримінальні провадження стосуються однієї і тієї ж події, а саме злочинів, вчинених у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках. Частина із цих кримінальних проваджень на даний час перебуває на розгляді у різних районних судах м. Києва, розгляд по яких ще не завершений і речові докази по яких підлягають дослідженню у судовому засіданні. Тому питання про долю речових доказів буде вирішуватись судом під час ухвалення остаточного рішення, яким закінчиться розгляд вищезазначених кримінальних проваджень. Крім того, це не перешкоджає зверненню до суду з відповідним клопотанням в порядку, визначеному КПК України, при виконанні вироку суду та розгляду питань, пов`язаних з його виконанням.

Щодо, заявлених представником потерпілих цивільних позовів, в інтересах потерпілих ОСОБА_61 , ОСОБА_60 та ОСОБА_58 , суд зазначає таке.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Тобто, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Водночас у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства, що закріплено у ч. 7 ст. 128 КПК.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені представником потерпілих цивільні позови, в інтересах потерпілих ОСОБА_61 (т.2 а.с.100-104), ОСОБА_60 (т.2 а.с.116-120) та ОСОБА_58 (т.2 а.с.165-174), про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, слід залишити без розгляду.

Разом з тим, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілих можливості звернутися до суду з цивільними позовами про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 12, 49, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України та ст. ст. 124, 128, 129, 284-286, 288, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 та закриття кримінального провадження № 0004320, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.11.2017 року, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до відповідальності, задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності:

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 371 КК України (в редакції Закону № 245-VII від 16.05.2013 року), на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 372 КК України (в редакції Закону № 2341-ІІІ від 05.04.2001 року), на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України;

- за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ст. 340 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004320 від 17.11.2017 року, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в кримінальному провадженні № 0004320 від 17.11.2017 року, в розмірі 39 069 (тридцять дев`ять тисяч шістдесят дев`ять) гривень 20 копійок, віднести на рахунок Держави України.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_103 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , Головного управління Національної поліції в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_104 адвоката ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , Головного управління Національної поліції в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.

Цивільний позов представника потерпілого ОСОБА_105 адвоката ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , Головного управління Національної поліції в м. Києві, Міністерства внутрішніх справ, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, - залишити без розгляду.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 26.02.2024 року.

Суддя ОСОБА_1