Номер провадження: 11-сс/813/684/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 08.04.2024 про повернення ОСОБА_6 скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 06.04.2024

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було повернуто ОСОБА_6 її скаргу на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 06.04.2024.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказував на те, що ТУ ДБР в м. Миколаєві знаходиться в межах територіальної юрисдикції Заводського райсуду м. Миколаєва, при цьому доказів того, що заявниця зверталася до 2 СВ (із дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР у м. Миколаєві, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , до скарги додано не було.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є невмотивованою з таких підстав:

- слідчий суддя позбавив її права на суд, права надавати докази та пояснення;

- оскаржувана ухвала не містить посилань на документи, які вказують на отримання ТУ ДБР в м. Миколаєві її заяви про вчинення злочинів, окрім того слідчий суддя не досліджував будь-яких доказів та документів у справі.

За таких обставин, ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 08.04.2024 та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її скаргу.

У судове засідання ОСОБА_6 та представник прокуратури не з`явилися, були повідомлені про дату та час його проведення належним чином, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе апеляційну скаргу розглянути за відсутності учасників судового провадження.

Що стосується вимоги ОСОБА_6 здійснювати фіксацію судового засідання в незалежності від явки учасників, апеляційний суд зауважує на те, що відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Разом з тим, скаржник ОСОБА_6 , будучи двічі завчасно повідомленою про дату та час призначеного судового засідання не була позбавлена можливості реалізувати своє право на участь у судовому засіданні, у тому числі в режимі відео конференції.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України встановлює, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Приписами ст. 303 КПК України передбачений перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскарженні на досудовому провадженні.

Відповідно до ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Приписами ст. 3 КПК України передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Так, положення п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачають, що на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Частиною ч. 1 ст. 306 КПК України передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора повертається, якщо вона не підлягає розгляду в цьому суді.

На підставі аналізу змісту мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що вона відповідає вимогам зазначених норм закону та слідчий суддя належним чином мотивував своє рішення, при цьому, апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на наступне.

Відповідно до змісту апеляційної скарги та оскаржуваної ухвали слідчого судді, ОСОБА_6 звернулася до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві зі скаргою на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 06.04.2024.

Так, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом у рішенні від 22.04.2020 у справі №51-1901впс20, встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати кримінальне провадження щодо конкретного кримінального правопорушення. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна кримінальна справа розглядалася і вирішувалася судом законним, компетентним, незалежним і неупередженим, як того вимагають ст. 7 Загальної декларації прав людини та ч. 1 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), «кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на розгляд судом, встановленим законом». А відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог п. 1 ст. 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності внаслідок передання справи з одного суду до іншого без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких підстав зміни територіальної підсудності, встановлених у КПК України (див. пункт 98 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України»).

Нормами діючого КПК України, зокрема п. 2 ч. 2 ст. 304, передбачено повернення скарги, яка не підлягає розгляду в цьому суді, при цьому не передбачені, які саме випадки вказують на неможливість розгляду саме в цьому суді.

Тому, колегія суддів вважає, що у даному випадку необхідно звернутись до загальних засад кримінального провадження, а саме законності, що регламентована ст. 9 КПК України, а саме ч. 6 якої визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тому слідчий суддя, слідчий та прокурор мають керуватися виключно положеннями КПК України та нормативно-правовими актами, які йому не суперечать.

Так, Законом України «Про внесення змін до КПК України щодо уточнення окремих положень» від 22.03.2018 №2367-VIII внесено зміни до КПК України, відповідно до яких ч. 2 ст. 132 КПК України передбачає, що клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Аналогічні зміни внесені і до абз. 1 ч. 1 ст. 184 та ч. 2 ст. 234 КПК України.

З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги загальні засади кримінального провадження, можна дійти висновку, що клопотання в порядку ст.ст. 132, 184, 234 КПК України необхідно подавати до місцевого суду за фактичною адресою місця знаходження органу досудового розслідування, що позбавить можливості учасників кримінального провадження зловживати своїм правом на звернення до суду.

Колегія суддів зауважує, що 2 СВ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві (з дислокацією в м. Одесі) знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 9, тобто в межах територіальної юрисдикції Київського райсуду м. Одеси.

Натомість, на підставі аналізу матеріалів, які надані апеляційному суду видно, що ОСОБА_6 06.04.2024 звернулася до ТУ ДБР в м. Миколаїв із заявою про вчинення злочину, окрім того, із долученої її заяви про вчинення злочинів вбачається, що вона адресована Генеральному прокурору, Міністру внутрішніх справ України, голові Національної поліції України, керівнику Одеської обласної прокуратури, начальнику ГУНП в Одеській обл., керівнику Ізмаїльської окружної прокуратури, начальнику Ізмаїльського РВП.

Відтак, оскільки офіційною адресою ТУ ДБР в м. Миколаєві є вул. Погранична, буд. 9 м. Миколаїв, апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді відносно того, що скарга ОСОБА_6 була подана з порушенням правил територіальної підсудності, що є підставою для її повернення.

Що стосується доводів апелянта відносно того, що вона була позбавлена можливості реалізувати право на доступ до суду та права надавати пояснення, оскільки не була викликана до суду, апеляційний суд зауважує, що скарга ОСОБА_6 не була розглянута по суті, а вирішення питання, пов`язаного із відкриттям провадженням вирішується у порядку підготовки до розгляду та відповідно до вимог КПК України не вимагає виклику сторін у судове засідання.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про необхідність повернення ОСОБА_6 її скарги на бездіяльність слідчого ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві, який не перебуває під територіальною юрисдикцією Київського райсуду м. Одеси, тобто у зв`язку із порушенням скаржником при поданні скарги правил територіальної підсудності.

Відповідно до п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 24, 214, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м Одеси від 08.04.2024, про повернення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР у м. Миколаєві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за її заявою від 06.04.2024 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4