Справа № 754/6692/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/337/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_9 та прокурора на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2012, 2015 р.н., працюючого в Автобусному парку № 6 на посаді водія, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу філії КП «Київпастранс» автобусного парку № 6 за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження закрито. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 15 березня 2023 року. Ухвалою вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_7 , обвинувачується в тому, що він 13 березня 2023 року приблизно о 10:13 годині, будучи особою, яка керує транспортним засобом - знаходячись за кермом засобу підвищеної небезпеки - технічно справного автобусу марки «МАЗ 215069» реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, прямуючи по маршруту № 114 сполученням «залізничний вокзал «Центральний» вул. Милославська», де в цей час рухаючись по проїзній частині вул. Милославська, від просп. Червоної Калини в напрямку вул. Радунська, в порушення вимог п. п. 1.3, 2.3 «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, здійснив зупинку на зупинці громадського транспорту «Оноре де Бальзака», яка знаходиться поруч е/о №115, навпроти буд. № 31/100 по вул. Милославська, з метою здійснення висадки (посадки) пасажирів, де проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не зачинивши двері до салону транспортного засобу, одночасно розпочав рух від вказаної зупинки в напрямку вул. Радунська, внаслідок чого, відбулось випадіння пасажирки ОСОБА_10 , з салону автобуса «МАЗ 215069» реєстраційний номер НОМЕР_1 , жовтого кольору, на вулицю, яка в цей час виходила через відчинені п`яті (останні) пасажирські двері.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажирка ОСОБА_10 , отримала тілесне ушкодження у вигляді: - закритої травми лівого стегна: перелом діафізу лівої стегнової кістки в проксимальній третині (зі зміщенням уламків), яке відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я на строк понад 21 добу.

Під час руху водій ОСОБА_7 , порушив п. п. 1.3, 2.3 «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України.

Згідно правил дорожнього руху України:

- пункт 1.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

- підпункт «б» пункту 2.3 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- пункт 10.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- пункт 21.4 Правил дорожнього руху України, згідно з яким, «Водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу».

Порушення водієм ОСОБА_7 , вимог п. п. 1.3,2.3 «б», 10.1 та 21.4 Правил дорожнього руху України, знаходиться у прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди та отриманням ОСОБА_11 , тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Ухвалою суду задоволено клопотання захисника обвинуваченого та звільнено ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 47 КК України у зв`язку з передачею на поруки трудовому колективу філії КП «Київпастранс» автобусного парку № 6 за умови, що він протягом року з дня передачі на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку. Кримінальне провадження закрито у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Обґрунтовуючи судове рішення, судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який визнав себе винуватим, щиро розкаявся, висловився у судовому засіданні з приводу критичного ставлення до вчиненого, а клопотання трудового колективу філії КП «Київпастранс» автобусного парку № 6 належним чином оформлене та відповідає усім вимогам було підтримане в судовому засіданні представником.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що застосовуючи інститут звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 47 КК України, судом не було перевірено дотримання всіх вимог, що ставляться законом для застосування даного правового інституту, та вважає, що судом неправомірно прийнято рішення про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_7 лише на підставі клопотання захисника, а не на підставі клопотання трудового колективу, як передбачено діючим законодавством.

Також зазначає, що в протоколі зборів трудового колективу, яке не є клопотанням трудового колективу, відсутні конкретні заходи виховного характеру щодо обвинуваченого та відомості про наслідки порушення умов передачі на поруки, як того вимагає ч. 2 ст. 47 КК України.

Потерпіла в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не було надано оцінку всім обставинам справи, а особливо особі обвинуваченого, який жодним чином не висловлював каяття, жодного разу не поцікавився станом здоров`я потерпілої, не підтримав її морально, не висловлював вибачень. Вказує, що матеріалами справи та поведінкою обвинуваченого не підтверджується наявність щирого каяття, а лише його власні переймання щодо можливого позбавлення права керування транспортними засобами, а визнання вини слід розцінювати виключно як формальність.

Також вважає, що суд не звернув уваги на ті обставини, що обвинувачений неодноразово раніше порушував ПДР та створював ситуації, через які було нанесено шкоду пасажирам, але він каявся, що не доводило ситуацію до судового розгляду. Окрім того, судом не було з`ясовано, яким чином трудовий колектив здатен здійснювати заходи виховного характеру щодо свого керівника, не перевірено можливості трудового колективу позитивно вплинути на обвинуваченого.

Захисник у запереченнях вважає ухвалу суду законною, постановленою із дотриманням вимог ст. 47 КК України, з встановленням усіх юридично значимих умов задля задоволення клопотання. Не погоджується з доводами апеляційних скарг та посилається на їхній надмірний формалізм, голослівність та безпідставність. Вважає, що клопотання трудового колективу належним чином оформлене та відповідає усім вимогам. Зазначає, що суд першої інстанції одночасно розглянув і клопотання сторони захисту і клопотання трудового колективу, а відсутність в ухвалі та клопотанні трудового колективу зазначення про заходи виховного характеру не вважає порушенням ст. 47 КК України та підставою для скасування ухвали. Також вказує, що на суд не покладаються обов`язки перевіряти можливість трудового колективу здійснювати заходи виховного характеру.

В судове засідання потерпіла , обвинувачений не з`явилися, про час та місце розгляду апеляційних скарг повідомлені.

Представник потерпілої направила до суду клопотання про розгляд апеляційних скарг без її участі та про підтримку апеляційних скарг.

Заслухавши доповідь судді, прокурора , який підтримав апеляційні скарги, захисника, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.47 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортнми засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу і швидкість реакції, та щиро покаялася, може бути звільнено від кримінальної відповідальності з передачею її на поруки колективу підприємства, установи, чи організації за їхнім клопотанням за умови, що вона протягом року з дня передачі її на поруки виправдає довіру колективу, не ухилятиметься від заходів виховного характеру та не порушуватиме громадського порядку.

Поняття «щире каяття» відповідно передбачає, крім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.

Як вбачається з апеляційної скарги представника потерпілої, обвинувачений жодного разу не поцікавився станом здоров`я ОСОБА_10 , яка отримала тілесні ушкодження від його дій, не підтримав її морально, не телефонував, не навідував у лікарні, незважаючи на те, що вона була особою похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, була прикута до ліжка, не допомагав матеріально, не вибачався.

З журналу судового засідання суду першої інстанції від 07.07.2023 року вбачається, що обвинувачений не заперечував факту ненадання постраждалій матеріальної допомоги на лікування у зв`язку з відсутністю коштів, не звертався до неї у лікарню та не бачився з нею.

Захисником під час апеляційного розгляду були надані пояснення про те, що дійсно після дорожньо-транспортної події обвинувачений не бачився з ОСОБА_10 , матеріальної допомоги не надавав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що лише визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення не може свідчити про наявність у його діях такої обов`язкової умови для застосування вимог ст.47 КК України як «щире каяття».

Крім того, як слушно зауважено у апеляційній скарзі прокурора, матеріали кримінального провадження не містять саме клопотання трудового колективу автобусного парку №6 філії КП «Київпастранс» про передачу йому на поруки обвинуваченого, а протокол зборів трудового колективу про ухвалення рішення таке клопотання його не замінює.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про наявність усіх умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з передачею його на поруки трудового колективу автобусного парку №6 філії КП «Київпастранс».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосований закон України про кримінальну відповідальність та допущені істотні порушення норм кримінального процесуального закону, які регулюють порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності.

За таких обставин ухвала підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404,405,407,412,413,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілої і прокурора задовольнити.

УхвалуДеснянського районного суду м. Києва від 26 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження Деснянським районним судом м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: