Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/295/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.02.2024, якою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому 24.06.2011 Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні його клопотання про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, а саме час перебування його під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у межах кримінального провадження за результатами якого ухвалено вирок Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2008, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком 2 роки.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що засудженому ОСОБА_7 ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2016 зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) у строк відбування покарання, весь строк його попереднього ув`язнення, в розумінні положень ч. 5 ст. 72 КК України та норм КПК України, а саме з 14.01.2011 по дату набрання вироком законної сили - 27.09.2011, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник-адвокат ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України у повному обсязі, а саме час перебування засудженого під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» у період з 04.11.2008 по 29.12.2008.

При цьому захисник зазначає, що ОСОБА_7 вироком Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2008 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на 2 роки.

Вироком Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2011 за сукупністю злочинів остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 14 років позбавлення волі.

З листа ДУ «Київський слідчий ізолятор» від 22.12.2023 № 08/1171-23/1281 вбачається те, що ОСОБА_7 утримувався в установі у період часу з 04.11.2008 по 29.12.2008.

Захисник вважає, що оскільки відбулося приєднання частини невідбутого покарання згідно вироку Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2008 до призначеного покарання за вироком Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2011, але при цьому не було враховано засудженому строк утримання у слідчому ізоляторі, він має право на зарахування строку попереднього ув`язнення, який відбував у ДУ «Київський слідчий ізолятор» у межах кримінального провадження, за результатами якого ухвалено вирок Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2008, у строк призначеного йому основного покарання згідно вироку Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2011.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_7 утримувався у ДУ «Київський слідчий ізолятор» у період з 04.11.2008 по 29.12.2008, до нього може бути застосовано норму ч. 5 ст. 72 КК України та у строк призначеного йому покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення, а саме період часу з 04.11.2008 по 29.12.2008.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечив щодо її задоволення, дослідивши матеріали клопотання, а також проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 1 Закону України «Про попереднє ув'язнення» визначено, що попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого, (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того ж кримінального провадження (тобто в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення) провадиться з розрахунку: один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при розгляді клопотання ОСОБА_7 повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали судового провадження та дійшов обґрунтованих висновків, про необхідність відмовити у задоволенні заявленого засудженим клопотання про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26.11.2015, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений 24.06.2011 Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 187, п.п. 6,12 ч. 2 ст. 115 та ч. 1 ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Строк відбування покарання вироком ухвалено обчислювати з 14.01.2011, тобто з моменту його взяття під варту по даному кримінальному провадженню (а.м.к.7-11).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2016 строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 з 14.01.2011 по 27.09.2011 за вироком Печерського районного суду м. Києва від 24.06.2011 зараховано за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі (а.м.к.22).

Як вбачається з вищевикладеного, у межах даного кримінального провадження відносно ОСОБА_7 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вирок набрав законної сили 27.09.2011, після чого у даному кримінальному провадженні настала стадія виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26.11.2015, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Попереднє ув`язнення у розумінні положень ув`язнення за нормами КПК України закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Таким чином та як вбачається з матеріалів клопотання, засудженому ОСОБА_7 ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.03.2016 зараховано відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) в строк відбування покарання, весь строк попереднього його ув`язнення у даному кримінальному провадженні в розумінні положень ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015) та норм КПК України, а саме з 14.01.2011 по дату набрання вироком законної сили - 27.09.2011, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому районним судом враховано, що за змістом ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону №838-VІІІ від 26.11.2015) зарахування судом строку попереднього ув`язнення, у разі засудження до позбавлення волі, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення.

Таким чином, доводи засудженого, викладені ним в заяві про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 838-VIII від 26.11.2015 року), є безпідставними, оскільки той строк попереднього ув`язнення, який він просив зарахувати, був застосований по іншому кримінальному провадженню, покарання у якому ним відбуте до винесення останнього вироку.

Що стосується апеляційних доводів захисника про те, що відбулося приєднання частини невідбутого покарання згідно вироку Тетіївського районного суду Київської області від 29.12.2008 до призначеного покарання засудженому ОСОБА_7 за вироком Печерського районного суду міста Києва від 24.06.2011, то вони також не заслуговують на увагу, оскільки як вбачається з резолютивної частини вказаного вироку, остаточне покарання засудженому ОСОБА_7 призначено саме на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, тобто за сукупності злочинів, а не за ст. 71 КК України за сукупності вироків, як на то помилково вказує в апеляційній скарзі захисник (а.м.к.19).

За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а тому ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 29.02.2024 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за правилами, визначеними ч. 5 ст. 72 КК України - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2