Справа № 204/2774/24
Провадження № 1-кс/204/758/24
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі, клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 12.03.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Новомосковську, Дніпропетровської області, громадянин України, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 12.03.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що групою слідчих у складі слідчих СВ ВП № 6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області та слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження відомості про яке, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 12.03.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпровською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що Указом Президента України № 66/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, на всій території України введено військовий стан та впроваджено визначені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» заходи правового режиму воєнного стану. Указом Президента України від 26 липня 2023 року №734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" № 3564-IX від 06.02.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватись конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у невстановлений досудовим розслідуваннячм час, за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , при невстановлених обставинах маючи умисел спрямований на незаконне позбавлення волі вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб та вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства, небезпечного для життя чи здоров`я над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах военного стану, вступили у злочинну змову. Після чого розподілили ролі у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, згідно до яких ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 повинні були на автомобілях марки «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , на якому пересувається ОСОБА_10 , та автомобілю марки «Volkswagen Jetta» державний номер НОМЕР_2 , на якому пересувається ОСОБА_11 , прослідкувати за потерпілим гр. ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого діючи за попередньою змовою групою осіб, насильно помістивши при цьому до салону автомобілю марки Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 на якому відвезти до VIP кімнаті № НОМЕР_3 автомийки "47 атмосфер" розташованої за адресою : АДРЕСА_2 , де в подальшому ОСОБА_11 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 незаконно утримувати з корисливими мотивами, схиляючи останнього до виплати їм грошових коштів під вигаданим приводом не існуючого боргу, які начеб то потерпілий залишився винен за час роботи на родину ОСОБА_9 . Діючи згідно розподілених ролей ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 попередньо відслідкувавши місце знаходження потерпілого ОСОБА_14 та встановивши, що останній знаходиться на зустрічі на вул. Європейській в м. Дніпро, а його автомобіль марки "SKODA OKTAVIA" державний номер НОМЕР_4 знаходиться на парковці вказаної вулиці, автомобілями марки «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , на якому пересувається ОСОБА_10 , та марки «Volkswagen Jetta» державний номер НОМЕР_2 яким він користується 11.03.2024 року о 09.57 годин приїхали на вул. Європейську в м. Дніпро, заблокували можливість виїзду автомобіля потерпілого ОСОБА_14 з парковки, та дочекавшись моменту коли останній підійшов до нього, ОСОБА_10 перебуваючи за кермом автомобіля марки «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , відкрив вікно та погрожуючи застосуванням фізичної сили, тим самим придушуючи волю ОСОБА_14 до опору, змусив його сісти до салону зазначеного автомобілю, та 11.03.2024 року о 11.48 годин ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , відвезли потерпілого ОСОБА_15 на територію автомийки "47 атмосфер" за адресою : АДРЕСА_2 та завели до VIP кімнати № 1, де почали незаконно утримувати проти волі ОСОБА_14 .. Після цього до вищевказаної автомийки 11.03.2024 року о 12.04 годин приїхали на автомобілі марки MERSEDES-BENZ GLE 300D, державний номер НОМЕР_5 ОСОБА_9 , з охоронцями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які зайшли до VIP кімнати № 1 "47 атмосфер" за адресою : АДРЕСА_2 , де їх очікували ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_16 утримуючи потерпілого ОСОБА_14 . Продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перебуваючи у VIP кімнаті №1 автомийки "47 атмосфер", з метою отримання грошових коштів від ОСОБА_14 , надав вказівку своїм охоронцям ОСОБА_12 , ОСОБА_13 застосувати насильство небезпечне для життя та здоров"я особи, спричинивши фізичний біль, заподіюючи ударів кулаками обох рук та ніг по голові, тулубу потерпілого ОСОБА_14 , вимагаючи виплатити грошові кошти у сумі 14 000 доларів США, за неіснуючий борг. Після чого ОСОБА_9 наказав потерпілому ОСОБА_14 роздягнутись до нижньої білизни, а ОСОБА_12 та ОСОБА_13 продовжити наносити удари руками по голові та обличчі, заподіюючи йому фізичних страждань та болю, з метою змусити виконати їх вимоги. Після чого, ОСОБА_9 підійшов до ОСОБА_14 та умисно наніс не менше 4 ударів кулаками обох рук по голові останньому, збивши його з ніг, повалив на підлогу, де продовжив наносити удари ногами по тулубу. ОСОБА_12 , ОСОБА_13 піднявши з підлоги ОСОБА_14 посадили на диван, де до нього підійшов ОСОБА_17 та наніс не менше десяти ударів кастетом одягненим на руку по тулубу потерпілого, спричинивши фізичного болю, при цьому ОСОБА_6 за вказівкою ОСОБА_9 , та сам особисто вели відеозйомку на свої мобільні телефони побиття потерпілого, при цьому змушували його висловлювати на свою адресу образливі слова, які принижують честь і гідність людини, погрожуючи розповсюдженням знятого відеозапису близьким родичам і у соціальні мережі, у разі якщо він не виплатить їм 14 000 доларів США, та звернеться до правоохороних органів. Не зупинившись на досягнутому ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати умисел спрямований на вимагання передачі права власності на майно потерпілого, а саме автомобіля марки "SKODA OKTAVIA" державний номер НОМЕР_4 , 11.03.2024 близько 13.00 годин вказав ОСОБА_6 дістати із сумки потерпілого ОСОБА_14 , яка знаходилася на дивані у кімнаті VIP кімнаті № НОМЕР_3 , автомийки "47 атмосфер", за адресою : АДРЕСА_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль, зареєстрований за ОСОБА_14 та ключі від нього, паспорт громадянина України та посвідчення водія на імя останнього, тим самим заволоділи паспортом та іншими важливими особистими документами ОСОБА_14 , та необхідністю відвезти його до нотаріуса, де передати право власності ОСОБА_11 шляхом надання довіренністі на право керування та розпорядження належним ОСОБА_14 автомобілем марки "SKODA OKTAVIA" державний номер НОМЕР_4 , з метою подальшого продажу, оцінивши його вартість у 8000 доларів США, в якості погашення боргу, в подальшому, з метою подавлення волі потерпілого та вимагаючи передати право на майно, дістав предмет схожий на пістолет та погрожуючи його застосуванням підійшов до потерпілого ОСОБА_14 , наніс один удар стволом зазначеного пістолету в лобну частину голови останньому. Того ж дня, 11.03.2024 року о 13.33 годин ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , реалізуючи єдиний свій злочинний умисел, спрямований на вимагання передачі чужого майна та права на майно, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством небезпечним для життя чи здоровя особи, вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленності, розуміючи протиправний характер своїх дій та бажаючи настання єдиного злочинного результату у вигляді незаконного отримання грошових коштів у розмірі 14 000 доларів США від ОСОБА_14 , силоміць, подавивши волю потерпілого, шляхом заподіяння тілесних ушкоджень у вигляді : двадцяти саден: голови, обличчя, тулубу, обох верхніх та правої нижньої кінцівок; тринадцяти синців: голови, обличчя, лівої сідниці, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, та перелому поперечних відростків хребців L2,3,4, відвезли його на автомобілі «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 до нотаріуса за адресою : АДРЕСА_3 , передати право власності ОСОБА_11 шляхом надання довіренністі на право керування та розпорядження належним ОСОБА_14 автомобілем марки "SKODA OKTAVIA" державний номер НОМЕР_4 , з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів, нотаріус побачивши пригнічений стан та наявні тілесні ушкодження на обличчі у потерпілого ОСОБА_14 відмовився від проведення ноторіальної дії. Однак, він, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел, направлений на вимагання передачі права власності на майно потерпілого ОСОБА_14 , а саме автомобіль" SKODA OKTAVIA" державний нормер НОМЕР_4 , 11.03.2024 року близько 14.20 годин, на автомобілі «Volkswagen Transporter» державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_12 відвезли потерпілого ОСОБА_14 до іншого нотаріуса за адресою : АДРЕСА_4 , передати право власності ОСОБА_11 шляхом надання довіреності на право керування та розпорядження належним ОСОБА_14 автомобілем марки "SKODA OKTAVIA" державний номер НОМЕР_4 , з метою його подальшого продажу та отримання грошових коштів, однак нотаріус також побачивши пригнічений стан та наявні тілесні ушкодження на обличчі у потерпілого ОСОБА_14 відмовився від проведення ноторіальної дії. Після невдалих неодноразових спроб оформити нотаріусів довіреність на право керування та розпорядження належним потерпілому ОСОБА_14 автомобілем, ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , того ж дня, 11.03.2024 року о 17.55 годин відвезли та залишили його на АДРЕСА_5 , попередивши про необхідність зібрати грошові кошти в сумі 6 000 доларів США для погашення зазначеного ОСОБА_9 боргу, а у разі не виконання їх вимог, погрожували фізичною розправою, про місце та час їх передачі буде повідомлено йому додатково. При цьому залишили під своїм контролем на парковці в м. Дніпро по вул. Європейський автомобіль "SKODA OKTAVIA" державний нормер НОМЕР_4 та документи потерпілого ОСОБА_14 . Таким чином ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_14 11.03.2024 в період часу з 11.48 год до 17.55 год. Злочинні дії ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 були припинені працівниками поліції 22.03.2024 року о 15.30 годин після отримання грошових коштів у сумі 6 000 доларів США від потерпілого ОСОБА_14 . Умисні дії ОСОБА_6 , кваліфікуються за ознаками: незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань; вимога передачі чужого майна з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах военного стану; незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом та іншим важливим особистим документом за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч.3 ст. 357 КК України. Так, 23.03.2024 року про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.189, ч.2 ст.146, ч.3 ст.357 КК України, було повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . 22.03.2024 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України. 23.03.2024 ОСОБА_6 оголошено підозру ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України. Причетність ОСОБА_10 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується письмовими матеріалами кримінального провадження а саме: допитом потерпілого ОСОБА_14 від 12.03.2024, додатковим допитом потерпілого від 21.03.2024; протоколами впізнання за участю потерпілого ОСОБА_14 від 12.03.2024 осіб за фотознімками, а саме ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 ; протоколами впізнання осіб за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_14 від 21.03.2024 , а саме ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; висновками спеціаліста судово-медичного експерта №696 від 12.03.2024, № 718 від 13.03.2024 про наявність у потерпілого ОСОБА_14 тілесних ушкоджень; протоколами огляду відеозаписів від 21.03.2024 за участю потерпілого ОСОБА_14 з камер спостередження "Безпечне місто" Дніпровської міської ради, на яких фіксується рух автомобілів, на яких підозрювані особи ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 рухалися по місту Дніпро в день вчинення кримінальних правопорушень; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 20.03.2024; протоколом обшуку, проведенного на території автомийки "47 атмосфер" за адресою : АДРЕСА_2 , під час якого на дивані виявлено сліди РБК та серветки поміж бильцем дивана зі слідами РБК; речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності. У зв`язку із викладеним, на теперішній час виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 . Так, органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України, яке згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти з конфіскацією майна, у зв`язку з чим, до нього відповідно до ст. 183 КПК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити вищезазначені дії. Відповідно до ст. 3 Конституції України - Основного закону нашої держави - Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод - а саме ст. 2, найвищим правом людини є Право на життя, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Зазначений ризик, окрім іншого підтверджується тим, що ОСОБА_6 наразі, не має на утриманні дітей та батьків, що у свою чергу свідчить про відсутність сталих соціальних зв`язків у останнього; незаконно впливати на свідків, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на потерпілого та свідків у кримінальному проваджені, експертів, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків та осіб котрі на даному етапі досудового розслідування слідством не були встановлені. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків, у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що вказаний запобіжний захід наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань.

Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, наданих ними органу досудового розслідування, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, вважає, що такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовую, настання ризику п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, під час розгляду можливого клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд повинен звернути увагу на з`ясовування позиції власника житла та підтвердження його однозначної згоди на застосування домашнього арешту до ОСОБА_6 в такій ситуації. Сторона захисту повинна надати суду згоду повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу, вказаним особам суд повинен роз`яснити при цьому порядок здійснення контролю за дотриманням умов застосування домашнього арешту, зокрема щодо права з`являтися в житло. Вказана позиція прослідковується в п. 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» де зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ч. 5 ст. 182 КК України, у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_6 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_6 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 років до 12 років позбавлення волі. Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вказаного злочину викликають саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_10 як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. У разі обрання судом стосовно ОСОБА_6 , більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини останнього в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння тяжкого злочину. В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля. Крім того, бажання ОСОБА_6 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними. Розглядаючи можливість застосування до підозрюваного будь-якого альтернативного запобіжного заходу, прокурор звертає увагу суду, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання стосовно ОСОБА_6 під вартою є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою. Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_6 . Такий висновок прокурора не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах Смірнов проти Росії від 24 липня 2003 року; Вемгофф проти Німеччини від 27 червня 1968 року; Штегмюллер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Мацнеттер проти Австрії від 10 листопада 1969 року; Летельєр проти Франції від 26 червня 1991 року та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 7 листопада 2013 року) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Серйозність висунутих обвинувачень свідчить про те, що державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує (рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» від 20 травня 2010 року). Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі Амбрушкевич проти Польщі). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відповідно до ч. 4 ст. 183 КК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею. У зв`язку з тим, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосування насильства орган досудового розслідування вбачає за недоцільне застосування застави. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється в скоєнні особливо тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вищезазначеними матеріалами досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та підстав для визначення розміру застави, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України не має. На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, надані в судовому засіданні заперечення підтримали.

Ознайомившись з наданими матеріалами клопотання, заслухавши думку сторін, слідчий суддя приходить до наступного.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про достатність підстав вважати обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочинів, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, підозра у якиху йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурором доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а також, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 357 КК України, підозрюваний відповідно, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на свідків та підозрюваних у вказаному кримінальному проваджені. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає можливим задовольнити клопотання слідчого та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, про який просили підозрюваний та його захисники, є недоцільним, та не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Ризик, що підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у якому підозрюється прокурором не доведенні і не знайшов свого підтвердження під час судового засідання.

Крім того, згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, поєднаного з застосуванням насильства, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст. ст. 110, 131-132, 176-178, 183-187, 193-194,196-197, 205, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 6 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні № 0000262 від 12.03.2024 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 357 КК України - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 60 днів, тобто до 20 травня 2024 року, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1