Справа № 646/1143/24
№ провадження 1-кп/646/514/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Харкові кримінальне провадження №0000421 від 18.04.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раївка Шевченківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , протягом 2014-2023 років використовував доступ до всесвітньої мережі Інтернет, з ІР-адреси НОМЕР_1 , яка згідно з договором із провайдером ТОВ «Тriolan» належить абоненту ОСОБА_4 , в ході чого у нього виник умисел на одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та умисне її зберігання без мети збуту чи розповсюдження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання порнографічних матеріалів із ознаками дитячої порнографії, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та передбачаючи наслідки у вигляді публічності розповсюдження порнографічних предметів, що згідно зі ст. 2 Закону України Про захист суспільної моралі від 20 листопада 2003 року, забороняються, з мотивів неповаги до існуючих в суспільстві правил суспільної моралі, тобто системи етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей в частині заборони поширення серед населення вульгарно-натуралістичної, цинічної непристойної фіксації статевих актів із зображенням у будь-який спосіб дитини, всупереч Закону України «Про захист суспільної моралі» від 20 листопада 2003 року в редакції від 17 березня 2021 року, «Конвенції Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства», ратифікованої 20 червня 2012 року та Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року в редакції від 17 березня 2021 року, використовуючи інформаційно- телекомунікаційні системи, тобто свій персональний комп`ютер «Ryzen 5 55СО», 32 Gb оперативної пам`яті, відеокамера RX 7800 XT, материнська плата Tanita MSI B450-A-PRO SSD KINGSTON, на якому встановлена операційна система НОМЕР_2 із захистом (цифровим паролем) «1331», за допомогою встановленої на комп`ютері програми «еМulе», у період часу з 2022 по 2023 роки, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з метою завантаження та подальшого зберігання фото- та відеофайлів, відвідуючи невстановлені інтернет-сайти у всесвітній мережі Інтернет, одержав доступ та здійснив завантаження 5071 медіа файлів (відео- та фотозображень), які, зокрема ідентифіковано під назвами «Felixxx_120025Qhy_000yt79.jpg», «(-pthc center - )(opva)(2014) Nice 8yo sucker Todog», «(Otstoi)2021-2»,«[toddler]-boy-babyhee-02-fondling,cum_in_mouth,crying)»,з відеоматеріалами, на яких відображається демонстрація сексуальної дії з використанням образу неповнолітніх, що згідно з висновком експерта, є дитячою порнографією, які ОСОБА_4 незаконного завантажив та зберігав у пам`яті вищевказаного персонального комп`ютера для особистого перегляду у папках без мети збуту чи розповсюдження.

Такі дії ОСОБА_4 кваліфікуються судом за ч. 1 ст. 301-1 КК України, тобто умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та в умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.

23 січня 2024 року між обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , та прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 36 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000421 від 18.04.2023, укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.

Згідно з угодою ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 301-1 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також беззастережне визнання ним своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, відомості щодо особи ОСОБА_4 , вказаною угодою сторони вважали за можливе при призначенні покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 301-1 КК України з урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання у виді 3 років позбавлення волі, із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком, з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно-телекомунікаційні системи, які містять інформацію порнографічного характеру на веб-ресурсах на строк 1 рік, із стягненням всіх судових витрат. Відповідно до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також додатковий обов`язок, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та просив призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості судом, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію свого підзахисного, та просив призначити йому узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходив з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

При цьому, суд перевірив, що ОСОБА_4 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 301-1КК України умисне одержання доступу до дитячої порнографії з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та в умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він з середньо-спеціальною освітою, неодружений, є внутрішньо переміщеною особою, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується задовільно, спиртні та алкогольні напої не вживає, до адміністративної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку у лікаря- нарколога у КНП ХОР «ОКНЛ» не перебуває та у лікаря психіатра, офіційно не- працевлаштований, особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи, на утриманні ОСОБА_4 знаходяться батьки-пенсіонери.

Враховуючи викладене, тяжкість кримінального правопорушення, та дані про особу обвинуваченого, який осудив свою поведінку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, ставлення особи до своїх дій, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_4 узгодженого сторонами покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 301-1 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно-телекомунікаційні системи, які містять інформацію порнографічного характеру на веб-ресурсах строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання із іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб суд не встановив.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд встановив, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався, клопотання про обрання такого заходу стороною обвинувачення не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2023, підлягає скасуванню.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000421 від 18.04.2023, укладену між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленнямправа займатися певною діяльністю, а саме використовувати інформаційно-телекомунікаційні системи, які містять інформацію порнографічного характеру на веб-ресурсах строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 3( три ) роки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.12.2023 скасувати.

Речові докази, а саме:

- 1 (один) мобільний телефон ТМ « НОМЕР_3 ». модель sahara, imeil: НОМЕР_4 , imei2: НОМЕР_5 , із сім-картами НОМЕР_6 («Київстар»), 063-480-64-82 («Lifecell»), який поміщено до сейф-пакету №7374796 із підписами всіх учасників слідчої дії; 5 (п?ять) карт пам?яті, а саме: TM «Kingston» на 128 gb, TM «Datatraveler» на 16 gb, TM «SP» на 128 gb, TM «Toshiba» на 4 gb, TM «Team» на 32 gb, які поміщено до сейф-пакету N?3225350 із підписами всіх учасників слідчої дії; 1 (один) жорсткий диск ТМ «Western Digital», 2 Tb., s/n НОМЕР_7 , який поміщено до сейф-пакету PSP 2380324, із підписами всіх учасників слідчої дії повернути власнику ОСОБА_4 ;

- 1 (один) системний блок Ryzen 5 55CO, 32 Gb оперативної пам?яті, відеокамера RX 7800 ХТ, материнська плата Tanita MSI B450-A-PRO SSD KINGSTON, який поміщено до картонної коробки та опечатано биркою із підписами всіх учасників слідчої дії знищити.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду направити його копію.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, передбаченого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після його проголошення, обвинуваченим - виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1