Провадження №11-кп/801/257/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000377 за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ксаверівка Вінницького району Вінницької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого: 06.10.2023 року вироком Вінницького районного суду Вінницької області за ч. 4 ст. 185 КК України до п`яти років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком три роки,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з призначенням йому покарання у виді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів, з врахуванням покарання призначого вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2023, шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого та призначено остаточне покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком три роки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання або роботи.

Вирішено питання з речовим доказом та процесуальними витратами.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», за невстановлених обставин, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час незаконно придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, яку незаконно зберігав при собі без мети збуту.

05.09.2023 близько 17:00 год ОСОБА_7 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, проходив неподалік будинку № 20 по вул. Ольги Кобилянської у м. Вінниці, де його зупинили працівники поліції. На запитання останніх чи є у нього при собі заборонені в обігу речі, ОСОБА_7 повідомив, що у правій кишені шортів він зберігає психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

05.09.2023 в період часу з 17:29 год по 17:32 год в ході проведення огляду місця події біля будинку № 20 по вул. Ольги Кобилянської у м. Вінниці, ОСОБА_7 дістав з правої кишені шортів, у які він був одягнений, поліетиленовий пакет із вмістом порошкоподібної речовини білого кольору та добровільно видав її працівникам поліції. В подальшому, дану речовину було вилучено.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/102-23/15876-НЗПРАП від 08.09.2023, в наданій експертизу порошкоподібній речовині, міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін. В досліджуваній речовині, масою 1,5051 г маса амфетаміну становить 1,0820 г.

Судом дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України за ознаками незаконного придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту.

Не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого та доведеність його вини, прокурор в апеляційній скарзі просить вирок суду стосовно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 309 КК України скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування судом закону, який підлягав застосуванню. Вказує, що суд, призначаючи остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, безпідставно не поклав на обвинуваченого обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, покладеного вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2023.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обвинуваченого, який не заперечив проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати та вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також відповідність кримінально-правової кваліфікації цього діяння ч. 1 ст. 309 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Колегія суддів, згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає лише висновки суду в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом закону про кримінальну відповідальність і як наслідок невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого заслуговують на увагу.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в

частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після

постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в

іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення

попереднього вироку.

Застосовуючи правила ч. 4 ст. 70 КК України, суд визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань за декількома вироками, тобто до уваги береться покарання, що раніше було призначено попереднім вироком в повному його розмірі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, раніше ОСОБА_7 був засуджений вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку терміном на 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених п. 1 та п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Злочин, за який засуджено ОСОБА_7 оскаржуваним вироком від

06.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України вчинено ним 05.09.2023, тобто до засудження його 06.10.2023 вироком Вінницького районного суду Вінницької області.

За таких обставин, ухвалюючи вирок щодо ОСОБА_7 Вінницький міський суд Вінницької області дійшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді 1 року обмеження волі, призначеного оскаржуваним вироком, більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, яке призначено вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2023.

Однак, суд звільняючи ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з встановленням іспитового строку 3 роки та покладаючи обов`язки відповідно до п. 1 та 2 ч. 1 ст. 76 КК України, безпідставно не поклав обов`язок, передбачений п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вказаний обов`зок було покладено на ОСОБА_7 попереднім вироком і не застосувавши дану норму, суд першої інстанції фактично змінив попереднє судове рішення.

Тобто, при ухваленні вироку стосовно ОСОБА_7 , суд не правильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Призначене ОСОБА_7 покарання суперечить загальним засадам призначення кримінального покарання, наведеним в законі про кримінальну відповідальність та роз`ясненням постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", а тому відповідно до ст. 413 КПК України є підставою для часткового скасування судового рішення та постановлення нового вироку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 420 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 06.12.2023 у

кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у

вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України - 1 рік обмеження волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06.10.2023, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від

відбування призначеного покарання з встановленням випробувального строку

терміном на 3 роки.

Покласти на ОСОБА_7 обов`язки передбачені п. п. 1, 2 ч. 1

та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до

уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з

питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4