Справа № 134/2165/23
Провадження №11-кп/801/348/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання прокурора, продовжено строк тримання під вартою на 60 діб до 31.03.2024

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Шиїнці Деражнянського району Хмельницької області, громадянину України, жителю: АДРЕСА_1 , раніше судимому, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 жовтня 2023 року за № 0000328, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Прокурор подала клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, оскільки обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обрано до 10.02.2024 включно, а до спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 щодо клопотання про зміну запобіжного заходу заперечував, зазначив, що ризиків того що він буде переховуватися немає, оскільки у нього є цивільна дружина з якою він проживав сім місяців.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року - задоволено клопотання прокурора. Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 діб до 31.03.2024 включно.

Ухвалене рішення обґрунтовано тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого спливає, розгляд справи ще не закінчено, на даний час підстав для зміни вказаного запобіжного заходу немає, оскільки обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був обґрунтований відповідними ризиками, які на даний час існують, крім того у справі не з`ясовані обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, а відтак обвинувачений, знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, у даному випадку не є визначальними, адже забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 ставиться питання про скасування ухвали Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року. Обвинувачений просить ухвалити нову ухвалу, якою змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме застосувати до нього домашній арешт за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконна та необґрунтована, винесена без урахування всіх фактичних обставин справи, прокурором в судовому засіданні не доведено обставини для продовження строку найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених в ній, та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, пояснення учасників, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду в межах апеляційної скарги.

Судове рішення про застосування або продовження будь-якого запобіжного заходу до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його застосування, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, у тому числі й існування ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

На переконання колегії суддів, вказаним вимогам закону оскаржувана ухвала відповідає в повному обсязі. Зокрема, в ухвалі про продовження строку тримання під вартою містяться посилання на обставини та ризики, зазначені у ч. 1 ст. 177 КПК України, що стали підставою для застосування запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою, а саме: дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який обґрунтовано обвинувачується в вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за вчинення якого йому загрожує покарання в виді 8-ми років позбавлення волі, знаходячись на волі, може перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, зважаючи на дані, які характеризують його особу.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про не доведеність наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, то на переконання колегії суддів, вони безпідставні з огляду на наступне.

Так, за загальним правилом ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

Разом з тим, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Натомість запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного, обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Оскільки дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, тому внаслідок суспільної небезпечності його дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також порушить належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків. Крім того, ризик переховування обумовлений серед іншого і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для ОСОБА_7 наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано обвинувачується останній, передбачає покарання у виді реального позбавлення волі на строк до восьми років.

Так, у справі «Летельє проти Франції» ЄСПЛ вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Колегія суддів враховує і те, що обвинувачений ОСОБА_7 до затримання не працював, не мав офіційного та постійного джерела доходу, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів проти власності. Наразі знову обвинувачується в вчиненні корисливого злочину проти власності, що в свою чергу свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

За таких обставин, доводи обвинуваченого про те, що прокурором не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки суд ухвалив рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу в виді тримання під вартою та навів в ухвалі мотиви, з яких ухвалив відповідне рішення.

Окрім того, непереконливими є доводи обвинуваченого про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою, та можливість застосування запобіжного заходу в виді домашнього арешту, оскільки, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідкам та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Відповідно згода обвинуваченого ОСОБА_7 на залишення йому певної форми арешту все ж таки підтверджує існування процесуальних ризиків у вказаному провадженні, а тому доводи обвинуваченого про можливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування запобіжного заходу в вигляді домашнього арешту лише свідчать про необґрунтованість вимог його апеляційної скарги.

Наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, а також бажання укласти шлюб із своєю співмешканкою у даному випадку не є визначальними, оскільки не містять переконливих доказів того, що існуючі у поведінці ОСОБА_7 ризики відсутні, а запобігти їм в змозі інший запобіжний захід, який не пов`язаний з триманням під вартою.

Водночас колегією суддів установлено, що під час застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19.10.2023 останньому було визначено заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107360 (сто сім тисяч триста шістдесят) гривень, яка буде достатнім стримуючим засобом у разі її внесення для того, щоб відбити бажання в обвинуваченого будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. При цьому, розмір застави, на переконання колегії суддів, відповідає вимогам п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Таким чином, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Разом з цим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу суду першої інстанції, який розглядає кримінальне провадження по суті, на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, де обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді даного питання не встановлено, а тому і підстав для скасування судового рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Крижопільського районного суду Вінницької області від 01 лютого 2024 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4