У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000517 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 на вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Маліївка Березнегуватського району Миколаївської області, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області 25.02.2015 за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, 28.11.2019 звільненого з місць позбавлення волі умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 2 роки 6 місяців 20 днів,

-обвинуваченого за ч. 1 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року ОСОБА_8 засуджений за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Ухвалено строк відбуття ОСОБА_8 покарання рахувати з дня його затримання, тобто з 18.11.2023.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_6 та потерпіла ОСОБА_7 просять вирок змінити в частині призначеного покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянти, наводячи аналогічні доводи, вважають, що вирок суду підлягає зміні в частин призначеного покарання, оскільки воно є занадто суворим.

Вказали, що за час проведення досудового розслідування ОСОБА_8 вже багаторазово пожалкував про вчинене ним кримінальне правопорушення, у вчиненому проявив щиросердне розкаяння.

Потерпіла ОСОБА_7 також додала, що на вчинення злочину вплинула її поведінка, оскільки вона спровокувала ОСОБА_8 . Вказала, що не має жодних претензій до обвинуваченого, вона перебуває на його утриманні та проживає з ним у цивільному шлюбі.

На думку апелянтів, звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, було б достатнім та необхідним для досягнення основної мети покарання: кара, виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Узагальнені доводи інших учасників судового провадження.

В запереченнях прокурора ОСОБА_9 на апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 прокурор вважає вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

17.11.2023 о 16:00 год. у ОСОБА_8 , який перебував у приміщенні кухні домоволодіння за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , та разом зі співмешканкою ОСОБА_7 вживав алкогольні напої, на ґрунті раптово виниклого з ОСОБА_7 конфлікту, виник злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_8 , перебуваючи на тому ж місці, о 16:03 год., правою рукою схопив ніж з підставки для ножів, та стоячи обличчям до потерпілої, завдав ним одного удару в область її грудної клітини зліва, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення грудної клітини зліва на рівні 7-8 ребер по передньопаховій лінії, яке супроводжувалося масивною внутрішньою кровотечою і розвитком лівобічного гемотораксу.

Судом першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винним в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду (про що свідчить розписка), заяву про бажання брати участь під час апеляційного розгляду не подавав. Під час апеляційного розгляду його інтереси представляє захисник ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги просив їх задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_7 до апеляційного суду не з`явилась, була належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, про що свідчить зворотнє повідомлення, що повернулось на адресу суду. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційних скарг, просив вирок залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційній скарзі доводи, суд дійшов таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушень за обставин, встановлених судом, є правильними. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України. В цій частині вирок апелянтами не оскаржується.

Що стосується доводів апелянтів, що вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_8 покарання є занадто суворим та його на підставі ст. 75 КК України необхідно звільнити від відбування покарання з випробуванням, то вони не є слушними, з огляду на таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , судом першої інстанції враховано те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочинами.

Окрім того, судом першої інстанції достатньо враховані і дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за аналогічний злочин, у 2019 році звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково, не одружений, співмешкає з потерпілою ОСОБА_7 , утриманців не має, за місцем проживання характеризується позитивно. Однак заступником начальника СПД №1 відділення поліції №2 Баштанського РВП характеризується негативно через зловживання алкогольними напоями, має схильність до вчинення бійок та порушення громадського порядку, офіційно не працевлаштований, не військовозобов`язаний, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Також врахована досудова доповідь, надана Баштанським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській області, згідно якої ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки його для суспільства оцінюється як дуже високий, а його виправлення без ізоляції від суспільства, може становити дуже високу суспільну небезпеку.

Судом першої інстанції враховано щире каяття обвинуваченого у вчинених кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину, що є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом встановлено вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив злочинів та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про призначення ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією інкримінованої йому статті. Тому не можна вважати зазначене покарання занадто суворим, як про це зазначають апелянти.

Суд погоджується з цим висновком, та вважає, що при призначенні покарання судом першої інстанції дотримані вимоги ст. ст. 65-67 КК України, призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Однак, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просять апелянти, зважаючи на дані про особу обвинуваченого, який характеризується негативно.

Окрім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений раніше судимий вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області 25.02.2015 за ч. 2 ст. 121 КК України відбував покарання в місцях позбавлення волі та був звільнений з місць позбавлення волі умовно-достроково з не відбутим терміном покарання 2 роки 6 місяців 20 днів.

Однак, це не сприяло його виправленню, оскільки через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_8 знову вчинив аналогічний злочин проти життя та здоров`я, що дає підстави вважати про його підвищену небезпеку для суспільства.

За такого, суд вважає неможливим виправлення ОСОБА_8 без відбування покарання, та не знаходить підстав для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, про що просять апелянти.

Тому, апеляційні скарги захисника та потерпілої не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2024 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3