Єдиний унікальний № 946/7387/21
Провадження № 1-в/946/27/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про направлення для відбування призначеного покарання

09 травня 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Ізмаїлі Одеської області клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про скасування випробування та направлення для відбування призначеного покарання відносно

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ізмаїл Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2021 за ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК) до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК,

учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_4 , представники уповноваженого органу з питань пробації ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_7 .

Суть питання, що вирішується

1.Орган з питань пробації звернувся до суду з клопотанням на підставі ст. 166 Кримінально-виконавчого кодексу України (далі КВК), ч. 2 ст. 78 КК для вирішення питання про скасування випробування та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного покарання, посилаючись на те, що 12.11.2021 йому було роз`яснено порядок та умови відбування покарання та наслідки за їх невиконання. У цей же день, 12.11.2021, засудженому була винесена постанова про встановлення днів явки на реєстрацію перший та третій понеділок кожного місяця, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений під підпис. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та систематично, а саме 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023 не з`явився без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, документів, які б підтверджували поважність неявки, не надав. Крім того, під час іспитового строку ОСОБА_3 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень, а саме 23.11.2021 за вчинення адміністративного правопорушення 17.11.2021 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), 01.06.2023 за вчинення адміністративного правопорушення 10.03.2023 за ч. 1 ст. 44 КУпАП. У зв`язку з неявкою для реєстрації, а також у зв`язку з вчиненням адміністративного правопорушення 11.04.2023 ОСОБА_3 було винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Однак ОСОБА_3 на шлях виправлення не став та продовжив систематично вчиняти адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення. Так, на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення за вчинення адміністративних правопорушень 02.07.2023 за ч. 2 ст. 178 та за ст. 183 КУпАП, 12.09.2023 за ст. 183 КУпАП.

Встановлені судом обставини

2.Представники органу з питань пробації у судовому засіданні клопотання підтримали, просили суд скасувати засудженому ОСОБА_3 випробування та направити його для відбування призначеного судом покарання.

3.Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання органу з питань пробації також підтримала, і також просила суд скасувати випробування та направити ОСОБА_3 для відбування покарання, оскільки він під час іспитового строку не виконав покладені на нього судом обов`язки, а саме, не зважаючи на застосоване попередження, систематично не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації, а також систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

4. ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання органу з питань пробації, хоча з викладеними в ньому обставинами повністю погодився, зазначивши, що йому дійсно під підписку були роз`яснені порядок та умови відбування випробування, він був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки для реєстрації, але він не з`являвся для реєстрації, оскільки на той момент його не було в країні, оскільки він знаходився у закордонному рейсі, з якого повернувся тільки нещодавно та дізнався, що відносно нього завели кримінальну справу, що його розшукували працівники поліції з приводу крадіжки мобільного телефону. Згодом особу, яка викрала мобільний телефон, знайшли та притягнули до відповідальності. Він також пояснив, що жодну із постанов щодо його притягнення до адміністративної відповідальності він не оскаржував.

5.Захисник ОСОБА_7 також заперечив проти задоволення клопотання органу з питань пробації, пославшись на те, що ОСОБА_3 під час іспитового строку не вчинив жодних кримінальних правопорушень, не з`явився для реєстрації 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023, у зв`язку з тим, що в цей час знаходився на амбулаторному лікуванні з 06.03.2023 до 31.03.2023 у зв`язку із загостренням хвороби, що підтверджується відповідними медичними довідками, а 03.04.2023 він продовжував себе погано почувати. Вказані в клопотанні три адміністративні правопорушення, а саме 02.07.2023 за ч. 2 ст. 178 КУпАП, 02.07.2023 за ст. 183 КУпАП та 12.09.2023 за ст. 183 КУпАП, на думку захисника, не свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. Захисник також зазначає, що засуджений протягом іспитового строку намагався працевлаштуватися та виправити свою поведінку, влаштовуючись на роботу матросом та боцманом. Крім того, органом з питань пробації замість подання було подано не передбачене ч. 1 ст. 166 КВК клопотання.

6.Відповідно до вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2021, ОСОБА_3 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК до трьох років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК строком на два роки з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст.76 КК, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи (а.о.с. 3 4).

7.Постановою від 12.11.2021, з якою ОСОБА_3 був ознайомлений, йому були встановлені дні явки до органу з питань пробації перший та третій понеділок кожного місяця (а.о.с. 17).

8.Також ОСОБА_3 12.11.2021 були роз`яснені покладені на нього судом обов`язки, а також він був попереджений про те, що у разі невиконання покладених судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, звільнення від відбування покарання може бути скасоване судом і він буде направлений для відбування призначеного покарання (а.о.с. 16).

9.09.02.2022 ОСОБА_3 з`явився до уповноваженого органу з питань пробації та надав пояснення, що він починаючи з 10.02.2022 йде працювати за контрактом, оскільки він за фахом є матросом і це основний його заробіток та джерело доходу. А 22.02.2022 до органу з питань пробації з`явився батько засудженого ОСОБА_8 , який надав копію Договору про працевлаштування моряка від 12.02.2022, який вступає в дію з 14.02.2022, укладений між ОСОБА_3 та судновласником судна «Стелла Толедо Компані ЛТД» (а.о.с. 71 72).

10.Протягом іспитового строку ОСОБА_3 вчиняв адміністративні правопорушення, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме: постановою від 23.11.2021 за вчинення 08.11.2021 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства) накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 84); постановою від 01.06.2023 за вчинення 10.03.2023 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 44 КУпАП (незаконні виробництво, придбання, зберігання, перевезення, пересилання наркотичних засобів або психотропних речовин без мети збуту в невеликих розмірах) накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 122).

11.Крім того, з листку реєстрації вбачається, що ОСОБА_3 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023 не з`явився для реєстрації (а.о.с. 19), з`явився до відділу пробації 11.04.2023 та надав пояснення про те, що не з`явився для реєстрації, починаючи з 27.02.2022 до 03.04.2023, оскільки він працював за кордоном, а саме знаходився на судні на посаді матроса, документи, що підтверджували б поважність причин неявки для реєстрацію не надав, оскільки поспішав додому й забув взяти довідку з місця роботи (а.о.с. 106).

12.Відповідно до трудового договору моряка від 25.11.2022, укладеного між ОСОБА_3 та судновласником CBC Bera/SVS VEGA, який вступає в дію з дати посадки, період працевлаштування становить 4 місяці (-1/+1) (а.о.с. 94 96).

13.У зв`язку з неявкою 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023 для реєстрації та ненаданням документів, які би підтверджували поважну причину неявки, а також у зв`язку з вчиненням адміністративних правопорушень, 11.04.2023 до засудженого було застосовано письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а.о.с. 107).

14.При цьому під час оголошенням засудженому попередження 11.04.2023, останній пояснив, що не з`явився для реєстрації до органу з питань пробації 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023, а також з 27.02.2022 до 20.02.2023, у зв`язку з тим, що перебував за кордоном на роботі на судні (а.о.с. 106).

15.Але, незважаючи на застосоване відносно ОСОБА_3 попередження, він продовжив систематично вчиняти адміністративні правопорушення, які потягли за собою адміністративні стягнення. Так, постановами від 02.07.2023 на ОСОБА_3 були накладені адміністративні стягнення у виді штрафів за вчинення 01.07.2023 адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 178 КУпАП (поява у громадських місцях у п`яному вигляді) (а.о.с. 147) та за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) (а.о.с. 148); постановою від 12.09.2023 за вчинення 12.09.2023 адміністративного правопорушення за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб) накладено стягнення у виді штрафу (а.о.с. 150).

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

16.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали особової справи, допитавши засудженого ОСОБА_3 , дійшов висновку, що клопотання органу з питань пробації підлягає задоволенню, а засудженого ОСОБА_3 необхідно направити для відбуття призначеного покарання з таких підстав.

17.Згідно ч. 2 ст. 78 КК, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

18.Відповідно до ч. 3 ст. 164 КВК, звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

19.Згідно ч. 1 ст. 166 КВК, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

20.Частиною 2 ст. 166 КВК в редакції, чинної на момент існування правовідносин, було передбачено, що клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

21.Зі змісту абз. 2 ч. 3 ст. 166 КВК випливає, що систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

22.28.03.2024 набрали чинності зміни до ст. 166 КВК, яка була викладена в новій редакції, згідно якій ч. 2 ст. 166 КВК, станом на час постановлення цієї ухвали, передбачено, що у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, покладених на нього, систематичного вчинення адміністративних правопорушень уповноважений орган з питань пробації надсилає до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

23.Вказаною ж ч. 2 ст. 166 КВК систематичним невиконанням покладених на засудженого обов`язків визначено невиконання протягом іспитового строку три і більше разів одного або кількох обов`язків без поважних причин, а систематичним вчиненням адміністративних правопорушень визначено вчинення трьох і більше адміністративних правопорушень, що посягають на громадський порядок.

24.Частиною 1 ст. 166 КВК також передбачена необхідність застосовування письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покладеного на нього обов`язку та/або вчинення адміністративного правопорушення.

25.Враховуючи, що новою редакцією ч. 2 ст. 166 КВК передбачена можливість внесення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі систематичного невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, а також систематичного вчинення не будь-яких адміністративних правопорушень, а тільки тих, що посягають на громадський порядок, чого раніше вказаною нормою передбачено не було, тобто для звернення з таким поданням достатньо було дворазового невиконання засудженим обов`язків, а також систематичного вчинення будь-яких адміністративних правопорушень, то нова редакція ст. 166 КВК поліпшує становище засудженого, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 5 КК саме вона має бути врахована судом при розгляді клопотання відносно ОСОБА_3 .

26.Хоча ст. 166 КВК й передбачена можливість звернення до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, але порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, у тому числі про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, врегульоване ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якою встановлено, що питання, пов`язані із виконанням вироку, у тому числі про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком, вирішуються судом за клопотанням (поданням). Таким чином законодавством окрім як звернення з поданням, передбачена можливість звернення до суду також і з клопотанням під час вирішення питань, пов`язаних із виконанням вироку.

27.Враховуючи, що наряду з терміном «подання» законодавцем в деяких випадках вживається також й термін «клопотання» щодо ініціювання вирішення судом питань, пов`язаних з виконанням вироку, то ці два поняття слід вважати синонімами, тобто тотожними за своїм правовим значенням, а тому використання того або іншого терміну не слід вважати неправильним чи помилковим, що не може бути підставою для не розгляду ініційованого питання та/або для відмови в його задоволенні.

28.Виходячи із граматичного тлумачення положень ч. 2 ст. 78 КК, в якій застосований сполучники «або» та «і», то для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання є достатньою наявність лише однієї із перелічених в ній обставин, а саме: або невиконання засудженим покладених на нього обов`язків (а з урахуванням нової редакції ч. 2 ст. 166 КВК систематичне), або ж систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення (а з урахуванням нової редакції ч. 2 ст. 166 КВК тільки тих, що посягають на громадський порядок). Це означає, що для прийняття судом рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання не є необхідним встановлювати наявність відразу цих двох обставин у сукупності, а лише однієї з них. При цьому, враховуючи застосований сполучник «або», ці дві обставини є альтернативними та жодним чином не пов`язані між собою і не впливають одна на одну. Їх наявність слід оцінювати окремо одна від одної, а саме систематичне невиконання засудженим покладених на нього обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення. І словосполучення «що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення» слід розуміти як єдине ціле та таке, що відноситься тільки до систематичного вчинення правопорушень, і не відноситься до іншої альтернативної підстави для направлення засудженого для відбування покарання, а саме до невиконання покладених на нього обов`язків. Саме тому, при оцінці наявності однієї з альтернативних підстав неможна їх суміщати та одну з них оцінювати через іншу. Тобто при оцінці наявності такої підстави, як невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, не є необхідним вирішувати питання чи свідчить це про небажання засудженого стати на шлях виправлення, і при оцінці наявності підстави у виді систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення, не є необхідним оцінювати чи свідчать вчинені правопорушення про направленість дій засудженого на невиконання покладених на нього обов`язків.

29.Крім того, суд звертає також увагу на те, що норма ч. 2 ст. 78 КК сформульована чітко та імперативно, є загальнодоступною, і у випадку встановлення наявності хоча б однієї із зазначених підстав, то у суду відсутні дискреційні повноваження вирішувати чи направляти, чи не направляти засудженого для відбування покарання, а встановлений обов`язок суду прийняти рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання. Саме тому, при вирішенні питання про направлення засудженого для відбування призначеного покарання за клопотанням органу з питань пробації доказуванню та встановленню підлягають лише факти невиконання засудженим покладених на нього обов`язків, та/або систематичне вчинення ним правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення. При цьому інші обставини для вирішення клопотання органу з питань пробації не мають значення, окрім тих, що обґрунтовують поважність причин невиконання покладених обов`язків.

30.Таким чином, системний аналіз положень ст. 78 КК дає підстави для висновку, що суд зобов`язаний ухвалити рішення про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у випадку, якщо засуджений під час іспитового строку або систематично не виконує покладені на нього обов`язки, або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, або допустив і те, і те. При цьому значення має поведінка засудженого саме під час іспитового строку, а не до його початку та після його завершення.

31.Про успішне проходження засудженим іспитового строку можна було би вести мову тільки у випадку дотримання усіх правових наслідків звільнення його від відбування покарання з випробуванням, що перелічені у ст. 78 КК, а саме не вчинення іншого кримінального правопорушення, виконання покладених на нього обов`язків та не вчинення систематично правопорушень, що потягли би за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення. В іншому випадку, при порушенні протягом іспитового строку умов звільнення від відбування покарання, не можна вважати, що засуджений виправдав виявлену до нього судом довіру, своєю поведінкою довів своє виправлення та пройшов випробування, що було би підставою для звільнення його від призначеного покарання. Саме про це й йдеться у ст.78 КК, якою встановлені правові наслідки звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку. І саме положення цієї норми мають бути застосовані судом в цьому випадку, а не будь-які інші.

32.З досліджених же судом доказів випливає, що, незважаючи на застосоване письмове попередження від 11.04.2023 після неявки 06.03.2023, 20.03.2023 та 03.04.2023 без поважних причин для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також після вчинення двох адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення (одне з яких таке, що посягає на громадський порядок та громадську безпеку, одне в галузі охорони праці і здоров`я населення), засуджений вчинив ще три адміністративні правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання засудженого ОСОБА_3 стати на шлях виправлення (усі три такі, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку).

33.Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 за відсутності документально підтверджених об`єктивних обставин, що фактично позбавляли би його можливості виконувати покладені судом обов`язки, систематично не з`явився для реєстрації 06.03.2023, 20.08.2023 та 03.04.2023, чим без поважних причин не виконав покладений на нього судом обов`язок, а також систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок, за що на нього були накладені адміністративні стягнення, що свідчить про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

34.При цьому правового значення не має скільки правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, засуджений вчинив до оголошення йому письмового попередження, а скільки після, а також те коли саме він вчинив такі правопорушення та коли не виконав покладені на нього обов`язки. З системного аналізу наведених норм ч. 2 ст. 78, ч.ч. 1, 2 ст. 166 КВК випливає, що підставою для направлення засудженого для відбування призначеного покарання є доведення вчинення ним трьох і більше адміністративних правопорушень протягом іспитового строку, що посягають на громадський порядок, та/або невиконання покладеного на нього судом хоча б одного обов`язку, а також наявність письмового попередження, за умови, що частина правопорушень були вчинені або невиконання обов`язку було допущене до письмового попередження, а частина правопорушень або ж невиконання обов`язку після, незалежно від кількості вчинених правопорушень та невиконаних обов`язків до та після застосованого письмового попередження.

35.Оскільки ОСОБА_3 під його особистий підпис був попереджений про порядок та умови відбування іспитового строку, а також наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, йому були відомі такі наслідки. Однак, незважаючи на застосоване до нього письмове попередження після систематичного невиконання покладених на нього судом обов`язків з`являтися для реєстрації та неодноразового вчинення адміністративних правопорушень ОСОБА_3 продовжив систематично вчиняти адміністративні правопорушення, що посягають на громадський порядок та що потягли за собою адміністративні стягнення. Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_3 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, а факт систематичного їх невиконання свідчить свідоме ним їх ігнорування. Висловлені як під час судового розгляду, так і під час проведення профілактичної бесіди з представником органу з питань пробації посилання засудженого ОСОБА_3 не те, що він не з`являвся для реєстрації 06.03.2024, 20.03.2024 та 03.04.2023 у зв`язку з тим, що перебував за кордоном на роботі, спростовуються наданою його захисником ОСОБА_7 медичною довідкою від 31.03.2023 про те, що ОСОБА_3 з 06.03.2023 до 31.03.2023 знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря КНП «ІМЦППСД», погіршення стану пов`язане з перервою лікування терапією.

36.Крім того, під час судового розгляду судом було задоволене клопотання засудженого про надання йому можливості підтвердити свою відсутність в Україні у вказаний період шляхом надання відповідних підтверджуючих документів, зокрема паспорту для виїзду за кордон з відповідними відмітками про перетин державного кордону або будь-яких інших документів (наприклад, довідок про перебування на роботі та ін.). Але засуджений не скористався своїм правом та наданою йому судом можливістю підтвердити поважність причини неявки для реєстрації до органу з питань пробації та у наступні судові засідання, а саме 26.03.2024, 04.04.2024, 23.04.2024 та 09.05.2024 не з`явився, про причину своєї неявки безпосередньо суд не повідомив, в останньому судовому засіданні, що було проведене 09.05.2024, його захисник ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_3 виїхав закордон, не вказавши причину для цього, зазначивши лише те, що засуджений має таке право в силу свого стану здоров`я, у зв`язку з чим він визнаний непридатним до військової служби та знятий з військового обліку. Слід звернути увагу, що обов`язок підтвердження поважності причин неявки до органу з питань пробації для реєстрації покладений саме на засуджену особу. І судом були створені всі умови для реалізації засудженим ОСОБА_3 своїх прав та виконання обов`язку щодо підтвердження поважності причини неявки для реєстрації. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_3 не скористався створеними судом умовами, не з`явився до суду та не надав підтверджуючи документи перебування його закордоном в ті дні, в які він був зобов`язаний з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації.

37.Наявний в матеріалах особової справи трудовий договір моряка від 25.11.2022, що укладений між ОСОБА_3 та судновласником CBC Bera/SVS VEGA, в якому вказано, що він вступає в дію з дати посадки, а період працевлаштування становить 4 місяці (-1/+1) (а.о.с. 94 96), не може підтверджувати те, що ОСОБА_3 з 06.03.2023 до 03.04.2023 перебував закордоном, оскільки у вказаному договорі відсутні точні дати виконання ОСОБА_3 роботи, а тільки лише орієнтовний період. Підтверджуючих документів про те, коли саме ОСОБА_3 виконував роботу за вказаним договором (довідки, акти та ін.), останній не надав. Таким чином, взагалі не підтверджено, чи дійсно вказаний трудовий договір був реалізований та чи дійсно ОСОБА_3 приступав до роботи за його умовами.

38.Крім того, те, що засуджений ОСОБА_3 у вказаний період, як мінімуму з 10.03.2024, перебував в Україні, а не закордоном, свідчать також і дані постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01.06.2023, згідно якій на ОСОБА_3 було накладено адміністративне стягнення за вчинення ним 10.03.2023 у м. Ізмаїлі Одеської області адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 44 КУпАП (а.о.с. 106).

39.Що стосується самої медичної довідки від 31.03.2023, наданої захисником ОСОБА_9 , про те, що засуджений ОСОБА_3 перебував на амбулаторному лікуванні з 06.03.2023 до 31.03.2023, то вона також не може підтверджувати поважність причин невиконання покладених на засудженого обов`язків, адже амбулаторне лікування жодним чином не перешкоджало йому виконувати покладений обов`язок з`являтися до органу з питань пробації для реєстрації, оскільки передбачає лікування не в умовах стаціонару, а в домашніх умовах шляхом самостійного приймання відповідних препаратів та відвідування лікарів для консультацій, що об`єктивно не перешкоджає пересуванню та, відповідно, виконанню покладеного обов`язку. У випадку ж критичної ситуації зі станом здоров`я засудженого такого ступеня, що він був би позбавлений можливості пересуватися та/або вчиняти будь-які інші активні дії та/або знаходився би в безпорадному стані, то він неодмінно був би госпіталізованим у заклад охорони здоров`я. До того ж, засуджений мав би з`являтися для реєстрації не у конкретний час, а протягом усього дня. Враховуючи тривалість амбулаторного лікування, а саме з 06.03.2023 до 31.03.2023, засуджений мав об`єктивну можливість хоча би повідомити орган з питань пробації про причину своєї неявки для реєстрації будь-яким чином, у тому числі засобами телефонного зв`язку. Але засуджений цього не зробив ані в період амбулаторного лікування, ані безпосередньо після цього, а саме 11.04.2023, коли йому оголошувалося попередження про скасування випробування та направлення для відбування покарання. Більше того, засуджений як 11.04.2023, так і в суді повідомив неправдиву інформацію про те, що він у період з 06.03.2023 до 31.03.2023 перебував закордоном на роботі. Ці обставини свідчать про те, що засуджений повною мірою усвідомлював наслідки своєї поведінки та обрав найбільш сприятливий для нього спосіб захисту шляхом повідомлення неправдивої інформації щодо його перебування закордоном в період з 06.03.2023 до 31.03.2023 з метою уникнення направлення його для відбування покарання. А це повністю спростовує посилання захисника на те, що ОСОБА_3 в силу свого стану не міг усвідомлювати значення своїх дій та слів. З урахуванням того, що амбулаторне лікування засудженого було закінчено 31.03.2023, посилання захисника ОСОБА_7 на те, що 03.04.2023 засуджений продовжував знаходитися в хворобливому стані, є безпідставними. Така поведінка засудженого у сукупності з тим, що він поїхав закордон, не дочекавшись завершення судового розгляду клопотання органу з питань пробації та не повідомивши про це суд, явно свідчить про його свідоме ухилення від обов`язків та від суду, а також про ігнорування ним умов його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

40.Отже систематичне невиконання покладених на засудженого обов`язків без поважних причин та з надуманих підстав разом з тим, що він систематично вчинив п`ять адміністративних правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення під час іспитового строку, чотири з яких такі, що посягають на громадський порядок та громадську безпеку, свідчить про небажання ОСОБА_3 ставати на шлях виправлення.

41.При призначенні покарання під час ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання, у зв`язку з чим звільнив його на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням за умови виконання покладених на нього судом обов`язків та невчинення систематично адміністративних правопорушень.

42.Але, враховуючи засаду невідворотності покарання, закріплену у ст. 5 КВК, а також того, що ОСОБА_3 не виправдав проявлену до нього довіру та не виконав умови його звільнення від відбування покарання з випробуванням, в силу імперативних положень ч. 2 ст. 78 КК його слід направити для відбування призначеного судом покарання.

43.При цьому незадовільний стан здоров`я засудженого ОСОБА_3 не може бути підставою для відмови в клопотанні органу з питань пробації та для не направлення його для відбування покарання, а за наявності усіх передбачених законом умов відповідно до ст. 84 КК є окремою підставою для звільнення засудженого від покарання за хворобою в окремому провадженні.

44.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 підлягає затриманню та взяттю під варту.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК, ст. 166 КВК, ч. 2 ст. 376, ст. ст. 537, 539 КПК, суд

постановив:

1.Клопотання Ізмаїльського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області задовольнити.

2. ОСОБА_3 , засудженого вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06.10.2021 за ч. 3 ст. 185 КК до трьох років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК строком на два роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК, направити для відбування призначеного вироком покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

3.З набранням ухвалою законної сили, з метою її виконання ОСОБА_3 затримати та взяти під варту.

4.Строк покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення ухвали до виконання та фактичного його затримання.

5.Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.

6.Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

7.Повний текст ухвали оголошений 10 травня 2024 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1