Провадження № 1-кп/204/484/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань того ж суду, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001498, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 13 травня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не судимого, військовослужбовеця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, стрілеця-радіотелефоніста 1 відділення снайперів взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 6 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року N 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) наказ командира військової частини НОМЕР_1 № 36 від 05 лютого 2023 року військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця-радіотелефоніста 1 відділення снайперів взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 .

Водночас, наказом (по стройовій частині) № 68 від 13.05.2022 командира взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 призначено на відповідну посаду.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що військовослужбовці молодшого офіцерського складу (у т.ч. лейтенанти) за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців молодшого сержантського і старшинського складу однієї з ними військової частини та військовослужбовців рядового складу.

Також, відповідно до статті 119 статуту Командир взводу в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність взводу та успішне виконання ним бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за збереження і стан озброєння, боєприпасів, техніки та майна взводу, за підтримання внутрішнього порядку у взводі.

Командир взводу підпорядковується командирові роти (бойової частини) і є прямим начальником усього особового складу взводу.

Таким чином, командир взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 лейтенант ОСОБА_7 по відношенню до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 був прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній - підлеглим командира взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно зі статтею 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно зі ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши, в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької та Луганської областях.

13 травня 2023 року, близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , на території населеного пункту АДРЕСА_2 , отримав законний усний наказ свого прямого начальника - командира взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади імені НОМЕР_3 (військова частина НОМЕР_1 ) від 12.05.2023 № 2537 вибути до АДРЕСА_3 , де перейти в підпорядкування командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 для виконання бойового завдання, а саме посилення підрозділів 2 механізованого батальйону.

Отримавши зазначений усний наказ прямого начальника солдат ОСОБА_5 злякався виконувати покладені на нього обов`язки військової служби та у останнього виник умисел, спрямований на порушення статутних взаємовідносин та порядку підпорядкованості, з метою ухилення від виконання обов`язків військової служби.

Реалізовуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та проходячи її на посаді стрільця-радіотелефоніста 1 відділення снайперів взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, 13 травня 2023 року, близько 09 години 00 хвилин, перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , на території населеного пункту АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - командира взводу снайперів військової частини НОМЕР_1 лейтенанта ОСОБА_7 на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_2 бригади імені генерал-хорунжого ОСОБА_8 (військова частина НОМЕР_1 ) від 12.05.2023 №2537 вибути до АДРЕСА_3 , де перейти в підпорядкування командира 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 для виконання бойового завдання, а саме посилення підрозділів 2 механізованого батальйону, усно та відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

В ході підготовчого судового засідання сторонами надано суду письмову угоду про визнання винуватості від 29 квітня 2024 року, яка була укладена між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001498 від 13 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , що містить повне формулювання обвинувачення, його правову кваліфікацію за ч. 4 ст.402 КК України, де вказано, що обвинувачений ОСОБА_5 під час судового провадження беззастережно визнає свою винуватість в інкримінованому йому діянні та зобов`язується надати стороні обвинувачення достовірну та повну інформацію, що стосується всіх фактів цієї справи. Обвинувачений ОСОБА_5 , укладаючи угоду про визнання винуватості зобов`язується співпрацювати зі стороною обвинувачення у кримінальному провадженні № 0001498 від 13 травня 2023, давати правдиві, достовірні та повні показання щодо його причетності до злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, у тому числі і під час судового розгляду у разі розгляду судом кримінальних проваджень стосовно нього. Зобов`язується сумлінно співпрацювати, а це означає, що він буде не лише правдиво та повною мірою відповідати на всі поставлені питання, а й добровільно надавати всю відому інформацію по кримінальному провадженню стосовно себе. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 зобов`язаний в умовах воєнного стану на території України, більше не вчиняти інших військових, тяжких та особливо тяжких злочинів та зобов`язується виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником та на визначеному місці служби або у військовій частині. Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що ці зобов`язання співпрацювати зі стороною обвинувачення продовжуються і після винесення вироку, а відмова від такої співпраці є порушенням даної угоди, що є підставою для прокурора звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку та призначення судового розгляду в загальному порядку або направлення матеріалів провадження для завершення досудового розслідування в загальному порядку, якщо угода була ініційована на стадії досудового розслідування.

Сторони узгодили покарання, а саме: з урахуванням ст. 69 КК України, з якої вбачається, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення ст. 65 КК України, сторони мають право, використовуючи положення ст. 69 КК України, узгоджувати інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК за цей злочин, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_5 , за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки. Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин кримінального провадження на підставі ст. 58 КК України замінити основне покарання ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на покарання у виді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцять) відсотків від суми грошового забезпечення. Сторони дійшли згоди на призначення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточного покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.ст. 58, 69 КК України у вигляді службового обмеження строком на 2 (два) роки з відрахуванням у дохід держави 20 (двадцять) відсотків від суми грошового забезпечення.

Сторони погоджуються на призначення такого покарання, розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України.

Розглянувши в підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості укладену 29 квітня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001498 від 13 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 , вислухавши з приводу цього пояснення сторін про затвердження угоди, перевіривши укладену угоду про визнання винуватості на відповідність вимогам діючого кримінального процесуального законодавства, роз`яснивши сторонам наслідки її затвердження, суд приходить до переконання, що угода про визнання винуватості ОСОБА_5 може бути затверджена та обвинуваченому призначене узгоджене покарання.

Відповідно до положень п. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, злочинів середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, зазначені у ст. 470 КПК України, а саме ступінь сприяння ОСОБА_5 у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Захисник ОСОБА_4 , вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, в судовому засіданні просила затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Як вбачається з пояснень обвинуваченого та міркувань прокурора, захисника в суді, змісту угоди про визнання винуватості, вона укладена на добровільних засадах, ця угода не суперечить вимогам КПК України та інтересам суспільства, не порушує прав, свобод та інтересів сторін або інших осіб, відсутні відомості, що вона укладена через застосування насильства, примусу, погроз; у матеріалах провадження зафіксовані фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, що дають об`єктивні підстави для визнання обвинуваченим винуватості у його скоєнні.

Таким чином, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим, за участі захисника, про визнання винуватості та призначення узгодженого між ними покарання за вчинені кримінального правопорушення, відповідно до вимог ч. 1 ст. 475 КПК України.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, з урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, відсутність обставин, передбачених ст. 67 КК України, що обтяжують покарання ОСОБА_5 ,

враховуючи характеристику за місцем проживання та місцем служби, а також те, що дружина обвинуваченого є інвалідом 3 групи загального захворювання, а також інші обставини, що його характеризують, суд доходить висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст.ст. 58, 69 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_5 фактично затримано в порядку ст.208 КПК України13 травня 2023 року о 12 год. 40 хв. Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 травня 2023 року застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Утримувати ОСОБА_5 на гауптвахті. Визначено заставу у кримінальному провадженні у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 214 720,00 гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У цьому випадку в строк покарання, зараховується строк попереднього ув`язнення, за правилами, передбаченими в ст. 72 КК України.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 110, 124, 314, 369, 371-374, 468-476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 29 квітня 2024 року між прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_9 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0001498 від 13 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 , у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому основне покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 58 КК України, призначене ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки з відрахуванням у доход держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення засудженого.

Міру запобіжного заходу у вигляді застави відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати після набрання вироком законної сили.

Заставу у розмірі 214 720,00 повернути заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбування покарання, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, попереднє ув`язнення з 13 травня 2023 року по 22 червня 2023 року, з розрахунку один день позбавлення волі - три дні службового обмеження для військовослужбовців.

У разі невиконання затвердженої судом угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її після подачі до суду відповідної заяви.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, обвинуваченим, його захисником, з підстав, передбачених п.1 ч.4ст. 394 КПК України, а прокурором виключно з підстав, передбачених п.2 ч.4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1