Справа №591/6554/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/166/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - рішення слідчого про закриття кримінального провадження
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

заявника ОСОБА_7 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2024 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого СВ, з дислокацією у м. Суми, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 від 31.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0000367, відмовлено,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого СВ, з дислокацією у м. Суми, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 від 31.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0000367, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя вмотивував тим, що постанова слідчого є мотивованою та відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, винесена слідчим внаслідок дослідження усіх обставин кримінального правопорушення. Проведено достатній обсяг слідчих та процесуальних дій, під час яких здобуто достатній обсяг доказів для прийняття процесуального рішення щодо відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України. Крім того, заявником не наведено переконливих доводів того, що за результатами здійснення одночасних допитів чи за результатами проведення інших слідчих чи процесуальних дій, слідчим можуть бути здобуті відомості, які спростують ті дані, які містяться в наведених у постанові слідчого доказах.

Не погодившись зі вказаним рішенням слідчого судді, заявник ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03.01.2024 та постановити нове судове рішення, яким постанову слідчого четвертого СВ, з дислокацією у м. Суми, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 від 31.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0000367, скасувати, а кримінальне провадження повернути до четвертого СВ, з дислокацією у АДРЕСА_1 для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що слідчим було проігноровано подане ним клопотання про проведення очної ставки з працівниками поліції, відносно яких була подана заява про вчинення кримінального правопорушення, що не відповідає вимогам ст. 220 КПК України.

Окрім цього слідчий спілкувався зі свідком ОСОБА_10 без складання процесуального документу та фіксації проведених слідчих дій, у режимі телефонної розмови, що не узгоджується із вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Що стосується інших працівників поліції, таких як ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , то вказані особи взагалі не були допитані слідчим, що прямо свідчать про не повноту проведених слідчих дій.

Також, заявник звертає увагу колегії суддів на те, що слідчим суддею було здійснено судовий розгляд поданої ним скарги, без участі представника (захисника), чим порушено вимоги ст. 52 КПК України, оскільки заявник є засудженою особою за вчинення особливо тяжкого злочину та якому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи заявника ОСОБА_7 із представником адвокатом ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, вважав ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та просив залишити її без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, зокрема, закриттям кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000367, що було надано для огляду судом апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення поданої апеляційної скарги.

На підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 16.11.2021, досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, за фактом застосування працівниками правоохоронних органів Сумської області незадоволених методів слідства відносно ОСОБА_7 , під час проведення досудового слідства у кримінальній справі за вчинення злочинів, передбачених п.п. 1,6,12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України.

31 травня 2023 року досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні було закінчено внаслідок прийняття слідчим Четвертого СВ ( з дислокацією у м. Сумах) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_9 постанови про закриття кримінального провадження № 0000367 від 17.05.2015 за п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з не встановленням події кримінального правопорушення.

Виходячи із аналізу приписів ст.ст. 2, 28 КПК України, завданням кримінального провадження, з одного боку, є захист особи (юридичної особи) від необґрунтованого процесуального примусу, а також проведення повного та неупередженого розслідування у розумні строки. Тобто, слідчий має здійснювати об`єктивне та швидке розслідування, балансуючи між дотриманням процесуальних прав, свобод та законних інтересів учасників провадження та недопущенням надмірного затягування розслідування.

Водночас, на відміну від приписів ст. 214 КПК України, яка є диспозитивною для слідчого, чинний кримінальний процесуальний кодекс не містить перелік обов`язкових процесуальних дій, які має здійснити слідчий під час перевірки викладених в заяві про злочин обставин, а також в якому порядку такі дії мають бути здійснені.

Так само, законодавцем не визначено чітких критеріїв та підстав для скасування постанови про закриття слідчим (детективом) кримінального провадження, а питання судового контролю за законністю такого процесуального рішення віднесено до дискреційних повноважень слідчого судді.

Як на підставу для скасування постанови заявник ОСОБА_7 посилається на нездійснення слідчим одночасного допиту працівників правоохоронних органів, які проводили досудове слідство в кримінальній справі стосовно заявника та ОСОБА_15 за вчинення злочинів, передбачених п.п 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 194, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 357 КК України.

Водночас, заявником не наведено необхідність проведення вказаної слідчої дії, оскільки одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб, здійснюється лише за наявності в раніше поданих показань істотних розбіжностей, з метою їх перевірки та отримання достовірних даних по справі.

Так, відповідно до матеріалів провадження, допитані свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 , надали повні та достовірні пояснення, жодних розбіжностей в їхніх показах не вбачається.

А тому не проведення слідчим одночасного допиту свідків, не може свідчити про не з`ясування органом досудового розслідування обставин, які мали значення для зазначеного кримінального провадження.

Питання призначення відповідних слідчих (розшукових) заходів для збирання доказів у кримінальному провадженні віднесено до дискреційних повноважень слідчого, який, в силу вимог ст. 40 КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

У даному випадку слідчий відповідно до наданих йому повноважень здійснив той перелік слідчих дій, які надали йому можливість з`ясувати суть питання та прийти до певних висновків щодо відсутності події кримінального правопорушення.

Так, слідчим було направлені доручення про проведення слідчих дій у порядку ст. 40 КПК України, а саме встановлення таких осіб, як ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , вказані заявником як працівники правоохоронних органів, які здійснювали досудове розслідування кримінального провадження.

Відповідно до долучених до матеріалів справи, рапортів оперуповноваженого Сумського Управління ДВБ НП України ОСОБА_18 , встановлено, що ОСОБА_12 проходить стокову службу в лавах ЗС України, ОСОБА_13 знаходиться на лікуванні в м. Запоріжжі, ОСОБА_11 працює в агрофірмі та у зв`язку з великою завантаженістю не мав можливість приїхати на допит.

Враховуючи встановлені обставини, органом досудового розслідування не було за можливим здійснити допит вказаних осіб.

Також були здійснені заходи на встановлення особи ОСОБА_14 , проте встановити дані та адресу вказаної особи, органом досудового розслідування не надалося за можливим.

Окрім цього, матеріали кримінального провадження містять підтвердження проведення допиту свідка ОСОБА_10 , оформленого відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства України, а саме протоколом допиту свідків від 08.07.2015.

Із урахуванням викладеного та вимог ст.ст. 8-9, 40, 91-94, 284 КПК України, слідчим реалізовано свої повноваження щодо збирання доказів під час досудового розслідування у кримінальному провадженні для встановлення об`єктивних обставин у справі, у обсязі, необхідному для прийняття обґрунтованого процесуального рішення.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що скарга слідчому судді та апеляційна скарга не містять відомостей щодо переліку слідчих дій, які на думку заявника, необхідно було здійснити, та їх доцільність, а тому незгода з прийнятим процесуальним рішенням не може бути самостійною підставою для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Доводи апелянта про порушення слідчим суддею його права на захист, оскільки подана скарга було розглянута без залучення захисника, колегія суддів вважає необґрунтованим, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 16 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу» від 02.06.2011, повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної допомоги встановлюється Положенням про центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно з п.п. 1-2 п. 7 «Положення про Східний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги», затвердженого наказом Координаційного центру з надання правничої допомоги від 28.12.2023 № 103, Міжрегіональний центр відповідно до покладених на нього завдань забезпечує участь захисника лише під час здійснення досудового розслідування та судового провадження у випадках, коли захисник відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, у випадках затримання особи, застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адміністративного затримання чи адміністративного арешту, а також у випадках надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі за ухвалою суду у кримінальних провадженнях щодо продовження, зміни або припинення примусових заходів медичного характеру, у процедурах, пов`язаних з видачею особи (екстрадицією) або у разі вирішення судом питань під час виконання вироків до статті 537 КПК України, та забезпечує захист особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів зазначає про те, що нормами кримінального процесуального Закону України не передбачено обов`язкове залучення захисника у кримінальному провадженні за скаргою заявника на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Проте, заявник не був позбавлений права отримати безоплатну правничу допомогу в порядку визначеному статтею 18 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу», особисто звернувшись до будь-якої точки доступу до безоплатної правничої допомоги із заявою про надання безоплатної вторинної правничої допомоги, однак він таким правом не скористався.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя в повному обсязі перевірив викладені в скарзі ОСОБА_7 підстави для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження, дослідив наявні матеріали і в їх сукупності та обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги про скасування такої постанови.

Разом із тим, апеляційна скарга ОСОБА_7 не містить будь-яких доводів щодо скасування ухвали слідчого судді та не наведено жодних фактичних даних, які б давали підстави для висновку про неповне з`ясування слідчим суддею обставин справи.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга ОСОБА_7 , з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 03 січня 2024 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого четвертого СВ, з дислокацією у м. Суми, ТУ ДБР, розташованого у м. Полтава, ОСОБА_9 від 31.05.2023 про закриття кримінального провадження № 0000367, відмовлено, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4