Справа № 203/1063/24
Провадження № 1-кп/0203/597/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000027 від 29 січня 2024 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, не одруженого, із середньо-технічною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді старшого навідника самохідного артилерійського взводу самохідної артилерійської батареї військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 09.06.2023 № 162 (по стройовій частині) солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 , призначено на посаду гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_2 .

Являючись військовослужбовцем Збройних сил України, ОСОБА_4 був обізнаний з діючим законодавством щодо заборони носіння, вибухових пристроїв, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

ОСОБА_4 , будучи на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 2 механізованого взводу механізованої роти військової частини НОМЕР_2 , у серпні 2023 року, більш точна дата та час досудовим слідством не встановлені, у районі виконання бойових завдань, що знаходяться в зоні проведення бойових дій біля АДРЕСА_2 , знайшов один споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1 та один запал типу УЗРГМ-2, після чого, діючи на підставі раптово виниклого злочинного умислу, направленого на незаконне придбання та носіння знайдених ним вибухової речовини та вибухового пристрою, поклав їх до свого рюкзака, таким чином здійснив придбання вибухової речовини та вибухового пристрою, та носив його при собі без передбаченого законом дозволу до 12 год. 15 хв. 29 січня 2024 року, коли, знаходячись біля центрального входу до залізничного вокзалу станції Дніпро-Головний, розташованого за адресою: м. Дніпро, площа Вокзальна 11, був зупинений працівниками поліції відділення поліції №12 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

Під час перевірки працівниками поліції документів, що посвідчують його особу на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію», на запитання, чи має ОСОБА_4 , при собі предмети, обіг яких заборонений, останній повідомив, що має при собі в належному рюкзаку один споряджений корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху, та один запал типу УЗРГМ- 2, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які в подальшому були вилучені.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та суду пояснив, що дійсно в районі бойових дій в Донецької області знайшов гранату та запал, які поклав до свого рюкзаку, де вони і перебували. В січні 2024 року він перебував на залізничному вокзалі в м. Дніпро, де до нього підійшли працівники поліції та запитали чи має він при собі заборонені речи. Він згадав, що у нього в рюкзаку залишилися граната з запалом, які він добровільно видав. В скоєному кається.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності його позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів відносно останнього та судових витрат, визначивши, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як придбання та носіння вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги тяжкість скоєного кримінального правопорушення, а також те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання є щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини. В справі «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Також у справі «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст.263 КК України, а саме у вигляді позбавлення волі, та знаходить можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Судові витрати в розмірі 3786,40 гривень за проведення експертизи, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралася.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в рахунок відшкодування процесуальних витрат на проведення судових експертиз - 3786 (три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 40 копійок.

Речові докази: dvd-диск зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Суддя ОСОБА_1