Справа № 361/5606/23
Провадження № 1-кп/361/606/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.06.2024 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування № № 0001177 від 15.04.2023 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Бровари Київської області, українка, громадянка України, що має середню освіту, інвалід ІІ групи, депутатом чи адвокатом не являється, не одружена, офіційно не працююча, не має на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- суд, ретельно перевіривши докази по кримінальному провадженню, оцінивши докази на підставі ст. 94 КПК України з точки зору їх об`єктивності, належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку щодо ухвалення обвинувального вироку у відношенні ОСОБА_5 , обґрунтовуючи своє рішення наступним.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 15 квітня 2023 року приблизно о 13 годині 50 хвилин вона перебувала в підвальному приміщенні, в якому проживала без дозволу власника, за адресою: АДРЕСА_2 , де між нею та її співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник словесний конфлікт, в ході якого на ґрунті неприязних відносин у ОСОБА_5 виник умисел, спрямований на заподіяння йому тілесних ушкоджень.

Цього ж дня, а саме 15 квітня 2023 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , знаходячись в підвальному приміщенні, за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи навпроти ОСОБА_7 , який знаходився у сидячому положенні на ліжку, взяла в праву руку скляну пляшку з-під горілки та нанесла нею один удар у праву тім`яно-потиличну область голови ОСОБА_7 , чим спричинила йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку з розвитком набряку та здавлення головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя, від яких того ж дня, в тому ж місці близько 14 години 30 хвилин настала смерть ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у нанесенні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні 17.08.2023 було допитано свідка ОСОБА_8 , яка є рідною сестрою обвинуваченої. Остання повідомила, що у обвинуваченої було троє дітей: Обвинувачена навчалась в інтернаті, додому приїжджала на вихідні. В цей період часу було все нормально. Але потім вона вийшла заміж, проживала в ОСОБА_9 . У обвинуваченої був один офіційний шлюб, троє дітей. Двох дітей забрали в дитячий будинок, третя дитина померла. При сестрі обвинувачена наркотичні засоби не вживала, у п`яному вигляді вона її не бачила, але казали, що вона зловживала алкоголем коли перебувала зі своїми знайомими. Раніше вона десь працювала в ЖЕКу. Коли з обвинуваченою сталась травма в 2016 році обвинувачена проживала з батьками до 2021 року, до того моменту коли помер батько. Обвинувачена після цього пішла з дому. Сім`я її намагались повертати, але вона знову йшла з дому. Проживала то у підвалах, то у знайомих. Ніколи не піднімала руку на батьків та не проявляла агресію, могла сваритись, неадекватно відповідати, але не доходило до прояву агресії так, щоб підіймати руку. Свідок дізналась про вчинене кримінальне правопорушення коли їй зателефонувала мати. Безпосереднім свідком кримінального правопорушення ОСОБА_8 небула. У 2016 році сталась травма випадково, обвинувачену збила машина, потім її хтось поклали «під рельси», думали, що її переїде поїзд, але обвинувачену знайшли люди, обвинувачена після цього лежала в комі більше десяти днів. Також обвинувачена перенесла операцію на ногах, в неї стоїть пластина в голові, вчилась наново ходити. У обвинуваченої болять ноги, головні болі, постійно провали в пам`яті. З обвинуваченою свідок спілкувалась мало.

В судовому засіданні 04.09.2023 були допитані свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був допитаний в присутності законного представника ОСОБА_12 , яка є матір`ю свідка. Під час допиту в судовому засіданні був присунім психолог ОСОБА_13 . Свідок повідомив, що обвинувачену раніше ніколи не бачив. Коли він перебував біля дому свого друга, обвинувачена підійшла до нього, та попросила зателефонувати в поліцію. Що трапилось обвинувачена не казала, приховувала. Свідок зателефонував у поліцію, спочатку говорив з поліцією він, потім попросила трубку обвинувачена. Він чув як поліції ОСОБА_5 повідомила, що вбила чоловіка у підвалі. Обвинувачена була трохи п`яна. Поліція приїхала швидко, а обвинувачена пішла в сторону магазину «АТБ».

Свідок ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю обвинуваченої. В дитинстві обвинувачена навчалась у Згуровці в допоміжній школі оскільки була розумово відсталою, не вміла ні читати, ні писати до першого класу. З першого класу почала зі мамою спілкуватись. Проблем зі здоров`ям обвинувачена не мала. Ходили до психіатра, але мати відправила обвинувачену в інтернат за власною ініціативою бо свідок виховувала дітей сама, мала 10 дітей. Обвинувачена була в інтернаті до 16 років, приїжджала на канікулах. В інтернаті навчались лише троє дітей. Але вчителька казала що обвинувачена вчилась нормально. Піднімала руку на свою матір в дорослому віці. Свідок змогла згадати лише один випадок, який виник на побутовому ґрунті. Після закінчення інтернату повернулась додому, а потім вже була зі своїми друзями. Коли вона потрапила в лікарню, в реанімацію, мати навіть і не знала. Потім сказали що її хотіли під поїзд кинуть, а потім під машину. В неї зараз проблеми з руками, ногами, з головою. Після лікарні жила вдома з батьками. Наркотиками вона не зловживала. Минулого року з дому пішла. Де рідні діти обвинуваченої свідок не знає, кажуть що могли усиновити двох хлопчиків. Третя дитина обвинуваченої дівчинка, через три дні після народження померла в род домі. Народжувала дітей після аварії. Перший чоловік обвинуваченої помер, другий не знає де. Поки не сталось дане кримінальне правопорушення свідок не знала де і з ким проживає обвинувачена.

В судовому засіданні 09.10.2023 допитано свідка ОСОБА_14 , яка повідомила, що 15.04.2023 вони прийшли в погреб: вона та ОСОБА_15 . ОСОБА_16 , якого вбили, десь валявся. Свідок з ОСОБА_17 тягли картоплю з погреба до підвалу, ОСОБА_16 був неадекватний: напився та валявся. Підвал знаходився на ОСОБА_18 , потім ОСОБА_15 пішла в магазин, купила пляшку, закуску. Після того, як жінки та потерпілий ОСОБА_16 випили, ОСОБА_15 почала виявляти агресію відносно неї, після чого вона вирішила піти додому. Потерпілий ОСОБА_16 залишився там і сидів на дивані. Через три години ОСОБА_19 зателефонувала та каже, що вбила ОСОБА_16 та плакала. Сказала, що вбила пляшкою. Обвинувачену знає пів року, приносила обвинуваченій їжу. Повідомила ,що її сім`я вигнали ОСОБА_20 з дому, забрали її банківську карту та отримують замість неї кошти. В підвалі проживали обвинувачена, потерпілий ОСОБА_16 та ОСОБА_21 , ще дітки бігали з района покурити та випити. При ній ніколи не було ніяких сварок між обвинуваченою та потерпілим. Також повідомила суду, що в той день це був перший випадок коли обвинувачену так понесло та вона почала виражати агресію. Свідка познайомили з обвинуваченою ОСОБА_22 , сказав що це його подруга. Хто є потерпіли ОСОБА_16 , свідок не знає.

23.05.2024 під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 зазначила, що у підвалі познайомилась з ОСОБА_23 , коли проживала разом зі ОСОБА_24 . Декілька разів ОСОБА_25 просився жити у підвалі, але обвинувачена його виганяла. Після того як ОСОБА_24 помер, ОСОБА_5 прожила разом з ОСОБА_16 протягом 1 року. В той день, 23 числа у обвинуваченої розболілась голова, вона пішла до приймального пункту скла де їй дали таблетку від голови. Після цього обвинувачена заснула. Коли проснулась, то ОСОБА_26 битись і посилав обвинувачену за горілкою. Але у обвинуваченої знову боліла голова та вона знову пішла в приймальний пункт скла за таблеткою. Після цього лягла спати. Коли проснулась, то ОСОБА_16 вже був мертвий. Всі події того дня обвинувачена пам`ятає частково, але пам`ятає як з ОСОБА_19 та ОСОБА_16 вони забирали картошку, пили горілку, але обвинувачена була п`яна тому іншого не пам`ятає. Але вважає, що ОСОБА_16 не била. В поліцію телефонувала бо знайшла ОСОБА_27 . Коли телефонувала на лінію «102» то говорила будь-що, а чи вона чи не вона вбила ОСОБА_16 , обвинувачена не пам`ятає. Зараз обвинувачена не вживає алкоголь. З якого моменту обвинувачена пам`ятає а з якого не пам`ятає, ОСОБА_5 пояснити не може та вже не пам`ятає. На обліку у лікаря психіатра не перебуває. Раніше зверталась до лікаря, але останній їй сказав, що вона здорова. У 2015 році після ДТП хлопці побили обвинувачену та кинули під рельси. Після даної події обвинувачену прооперували, поставили пластину в голові. В цей період обвинувачена поживала на станції ОСОБА_28 . Станом на сьогоднішній день обвинувачена інвалід І групи та ІІ групи пожиттєво. Соціальні виплати отримує сестра обвинуваченої. Має освіту 9 класів. Працювала вантажником на базарі. Жили в підвалі не тільки з ОСОБА_16 , а й з іншими людьми. Коли почалася війна, це було бомбосховищем, і там могло бути багато людей. Також зазначила, що на гроші, які вона заробляла, купувала їжу та алкоголь, як собі так і ОСОБА_16 . Останній постійно вживав алкоголь і вимагав йому купувати. Хто спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_29 не знає.

Потерпілим у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_30 брата загиблого. Він належним чином повідомлявся про судові засідання, проте в жодне з засідань до суду не з`явився.

Винуватість обвинуваченої підтверджується наступними доказами.

Рапортами чергового про отримання повідомлення зі служби «102», а саме о 15.04.2023 о 15 год. 29 хв. надійшло повідомлення про те, що за адресою АДРЕСА_2 , під час спільного розпивання спиртних напоїв на ґрунті раптово неприязних відносин вдарила скляною плашкою по голові знайомого на ім`я ОСОБА_16 .

Протоколом огляду від 15.04.2023 з фото таблицями, згідно з яким було оглянуто підвальне приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , та вилучено предмети, які містили на собі сліди кримінального правопорушення.

Протоколом огляду трупа від 15.04.2023 з фото таблицями та протоколом огляду трупа від 17.04.2023.

Протоколом пред`явлення тіла до впізнання від 01.05.2023.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 12.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_5 вказала що подія кримінального правопорушення відбулась у підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , де на дивані ОСОБА_31 , та ОСОБА_5 стояла до нього обличчям, обоє були на відстані витягнутої руки один до одного. ОСОБА_5 тримала у правій руці пляшку з-під горілки. ОСОБА_5 нанесла з правого боку один удар в область лобу потерпілого, від якого в останнього пішла кров з передньої частини обличчя та носу. На наступний день ОСОБА_16 помер у ліжку.

Висновок експерта №222 від 30.06.2023, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонку, в речовину та шлуночки головного мозку, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпечності для життя. При судово-токсикологічному дослідженні в крові та сечі трупа виявлено етиловий спирт в концентрації: в крові 6,06 %, в сечі 6,73 %, що при житті могло свідчити про прийом умовно смертельної дози алкоголю.

Відповідно до висновку експерта №1151 від 27.04.2023 у крові та сечі трупа невідомого чоловіка віком 25-35 років виявлено етиловий спирт в концентрації : в крові 6,06 %, в сечі 6,73 %. Метиловий спирт, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені.

Висновками експертів: судово-медичне дослідження крові трупа №640 від 08.05.2023, судово-медичне дослідження гістологічних препаратів №401 від 15.06.2023, судово-медичне криміналістичне дослідження клаптя шкіри з трупа невідомого чоловіка116-к від 20.06.2023, судово-медична експертиза сухого зразка крові потерпілого №127/ц від 12.05.2023, судово-медична експертиза штанів чорного кольору підозрюваної ОСОБА_5 №123/ц від 19.05.2023,судово-медична експертиза наволочки №121/ц від 19.05.2023, судово-медична експертиза змиву речовини бурого кольору з поверхні підлоги №119/ц від 19.05.2023, судово-медична експертиза змиву стіни з лівої сторони №117/ц від 09.05.2023, висновком експерта №120ц сухого зразка крові підозрюваної ОСОБА_5 від 16.05.2023, висновком експерта №116ц від 23.05.2023 змиву РБК зі стіни при вході з права, висновком експерта №118ц від 23.05.2023 змиву РБК зі стіни при вході з права, судово-медична експертиза плаття №122ц від 23.05.2023, судово-медична експертизи скляної пляшки №134ц від 01.06.2023 вказаними висновками підтверджується, що кров потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченої ОСОБА_5 відносяться до групи А з ізомаглютиніном анти-В ізосерологічної системи АВ0, кров, яку було знайдено на вилучених предметах під час огляду місця події, могла походити як від потерпілого так і від обвинуваченої.

Висновком експерта, проведеного з метою виявлення вмісту спиртів та визначення концентрації етилового спирту №158 від 21.04.2023, відповідно до якого встановлено, що при судово-медичній експертизі крові ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено етиловий спирт в концентрації 1,54 %. Метилового спирту, а також пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери не виявлені.

Висновком судово-медичної експертизи №598 від 13.06.2023, відповідно до якого ОСОБА_5 під час кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, виявляла ознаки психічних розладів: Психічні та поведінкові розлади внаслідок органічного ураження головного мозку поєднаного (резидуального, інтоксикаційного, травматичного) ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими емоційно-вольовими порушеннями, а також Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (МКХ-10: F 07.8; F 10.24). За своїм психічним станом у період кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, ОСОБА_5 не могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час страждає психічними розладами: Психічні та поведінкові розлади внаслідок органічного ураження головного мозку поєднаного (резидуального, інтоксикаційного, травматичного) ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими емоційно-вольовими порушеннями, а також Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (МКХ-10: F 07.8; F 10.24). За своїм психічним станом на теперішній час, ОСОБА_5 не здатна повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_5 за своїм психічним станом потребує застосування відносно неї амбулаторної психіатричної допомоги в рамках ст. 92 КК України. ОСОБА_5 страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (МКХ-10: F 10.24), у зв`язку з чим потребує лікування з приводу хронічного алкоголізму у лікаря-нарколога на загальних підставах.

Висновком експерта №13/222 від 30.06.2023 за результатами судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_7 , смерть потерпілого ОСОБА_7 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під оболонки, в речовину та шлуночки головного мозку з розвитком набряку та здавлення головного мозку. Закрита черепно-мозкова травма утворилась прижиттєво від дії тупого предмету з обмеженою поверхнею контакту. Враховуючи дані протоколу проведення слідчого експерименту та протоколу допиту обвинуваченої ОСОБА_5 експерт вважає, що закрита черепно-мозкова травма у ОСОБА_7 могла утворитись за обставин, на які вказує ОСОБА_5 Утворення закритої черепно-мозкової травми у ОСОБА_7 при падінні з вертикального чи близького до нього положення тіла (з висоти власного зросту), малоймовірне.

Відповідно до висновку експерта судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-23/28194-БД від 01.03.2024, відповідно до якої встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профілі) слідів крові та клітин з ядрами на зрізах нігтів з лівої руки трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 10) збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка крові трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (об`єкт № 2) і не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (об`єкт № 1).

Відповідно до висновку експерта судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/111-23/33287-БД від 05.03.2024, відповідно до якої генетичні ознаки слідів крові на фрагментах скла, позначених як "IV (об`єкт № 2) та "XIV" (об`єкт АГ 5) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не збігаються з генетичними ознаками зразка сукального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №№СЕ-19/111-23/31716-БД від 13.03.2024, генетичні ознаки слідів крові на сукні (об`єкти №№ 1, 3, 4, 6) збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками зразка крові трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак слідів кроні па сукні (об`єкти №№ 1, 3, 4, 6) та зразка крові трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складає 3.10 х 10-34. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 3,22 х 10-33 осіб.

Вказані результати молекулярно-генетичних експертиз як підсумок підтверджують, що на одязі ОСОБА_5 встановлені сліди крові ОСОБА_7 .. Однак остання не змогла пояснити, яким чином ці плями крові опинились на її одязі.

У кримінальному провадженні, що розглядається суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченої, її вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено про те, що досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд виходить з класифікації, відповідно до положень ст.12 КК України, а також враховує конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення та ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачена ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, неодружена, не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, має місце проживання та близьких, однак через антигромадський спосіб життя проживала поза родиною.

Згідно наявної в матеріалах справи побутової характеристики обвинувачена за місцем свого проживання: АДРЕСА_1 , зарекомендувала себе посередньо, скарг від сусідів не надходило, веде антигромадський спосіб життя, до кримінальної відповідальності не притягувалась.

Відповідно до Довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №1048018 від 12.01.2018, обвинувачена потребує стороннього догляду. Наявність ІІ групи інвалідності обвинуваченої підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 28.02.2018. Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 потребує лікування з приводу хронічного алкоголізму у лікаря-нарколога на загальних підставах, відповідно до довідок КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» обвинувачена не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра. Однак суд також враховує, що під час вчинення вказаного кримінального правопорушення обвинувачена була обмежено осудна.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №598 від 13.06.2023 ОСОБА_5 на даний час страждає психічними розладами: Психічні та поведінкові розлади внаслідок органічного ураження головного мозку поєднаного (резидуального, інтоксикаційного, травматичного) ґенезу з помірним інтелектуально-мнестичним зниженням та вираженими емоційно-вольовими порушеннями, а також Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (МКХ-10: F 07.8; F 10.24). За висновком експерта обвинувачена народилась у багатодітній сім`ї, мала 6 братів та 3 сестри, батьки зловживали алкоголем. В дитинстві навчалась в школі-інтернаті для дітей з порушенням поведінки та розумовою відсталістю, погано вчилась. Проживала там близько 8-9 років. В подальшому вела розгульний спосіб життя. В 2016 ОСОБА_5 збив автомобіль і вона отримала черепно-мозкову травму, пролежала в комі 10 днів. Після ДТП вчилась ходити, їй вставили металеву пластину в голову, отримала І групу інвалідності. Поки лікувалась проживала з батьками. Потім почала вживати алкогольні напої та піднімати руку на матір, часто уходила з дому. В 2021 році її батько помер внаслідок «ковіду». ОСОБА_5 постійно уходила з дому, ї розшукували та повертали додому. На четвертий раз її більше не розшукували. Додому ОСОБА_5 не бажала повертатись бо їй забороняли вживати алкогольні напої. Коли ОСОБА_5 випивала спиртні напої, то ставала дуже агресивною, не розуміла що робить, могла підняти руку на матір. Також ОСОБА_5 проживала з якимись чоловіком та час від часу піднімала на нього руку через ревнощі. З аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що на період кримінального правопорушення ОСОБА_5 знаходилась в стані простого алкогольного сп`яніння, виявляла ознаки психічних розладів. За своїм психічним станом у період кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, ОСОБА_5 не могла повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 страждає на Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності (МКХ-10: F 10.24), у зв`язку з чим потребує лікування з приводу хронічного алкоголізму у лікаря-нарколога на загальних підставах.

Отже, наявні у ОСОБА_5 на час скоєння кримінального правопорушення психічні розлади, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли її здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст. 20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-медичної експертизи №598 від 13.06.2023, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 є обмежено осудна та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у медичній службі кримінально-виконавчої установи.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Вирішуючи питання щодо наявності пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вказує, що рішення про їх встановлення насамперед має значення для правильного призначення покарання і має бути повністю самостійним, тобто незалежним від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України з`явлення із зізнанням та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Не дивлячись на те, що остання в під час допиту в судовому засіданні не визнавала свою вину та не покаялась, судом береться до уваги її дії, щодо повідомлення про вчинення злочину, її участь у слідчому експерименті де вона давала зізнавальні покази та відобразила картину, відбувалась між нею та потерпілим, інші процесуальні дії щодо сприянню розкриття кримінального правопорушення.

Суд також вважає недоведеним наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, оскільки під час судового розгляду обвинувачена не покаялась, та не усвідомила характер та протиправність своїх дій. Проте суд враховує психічні вади обвинуваченої, її слабкий розумовий розвиток.

Захисник вважає, що крім наведених пом`якшуючих обставин, в даній справі мають місце пом`якшуючи обставини, визначені пунктами 5, 6 частини 1 ст. 66 КК України. Разом з тим, суд критично оцінює позицію захисника. Суд погоджується з тим, що ОСОБА_5 має важку долю, разом з тим, від неї не відмовлялась її мати та сестри, допомагали в житті, чим могли. Дана допомога призупинялась, коли остання починала вживати алкогольні напої, сама залишала батьківський дім та вела антисоціальний спосіб життя. При цьому судом враховується, що вона самостійно вибирала для себе таке життя, і такий спосіб життя був досить тривалий час до вчинення кримінального правопорушення. Думку захисника, що має місце вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або матеріальну залежність, суд також ставиться під сумнів. ОСОБА_5 сама повідомила, що досить тривалий час до цієї події майже рік проживала у підвалі з різними особами, потім з потерпілим, фактично утримувала його, оскільки заробляючи кошти, купувала для них обож їжу та алкогольні напої. Її слова, що останній її бив, суд не може взяти до уваги, оскільки будь-яких доказів цим словам суду не надано. Їх жебрацький спосіб життя влаштовував їх обох.

При наданні оцінки обставинам, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України суд вважає доведені: вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Суд критично оцінює таку обставину, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває (перебувала) у сімейних відносинах, оскільки у розумінні норм, які регулюють сімейне законодавства, суду не доведено жодних фактів, які б вказували, що між обвинуваченою ОСОБА_5 та померлим ОСОБА_7 мали місце сімейні стосунки взаємодія та взаємовідносини, які базуються на любові, підтримці, розумінні та зв`язку між ними.

Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченої, яка раніше не судима, її вік і стан здоров`я, історію її життя, психічно-розумові особливості, емоційну незрілість, обставини, які обтяжують покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Підстав для застосування положень статей 69, 69-1, 75 КК України суд не знаходить.

Таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.

При цьому справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, з огляду на що суд не знаходить підстав для призначення покарання, в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» неосудність та обмежена осудність є юридичними категоріями, а тому визнання особи неосудною (ч. 2 ст. 19 КК України) чи обмежено осудною (ч. 1 ст. 20 КК України ) належить виключно до компетенції суду.

Разом з тим, слід враховувати, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів.

При цьому, зазначені заходи, перелік яких визначений ст. 94 КК України, можуть застосовуватися до осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння у стані неосудності (обмеженої осудності) або вчинили злочини в стані осудності чи обмеженої осудності, але до постановлення вироку або під час відбування покарання захворіли на психічну хворобу, що позбавляє їх можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) чи керувати ними.

Отже, наявний у обвинуваченого на час скоєння кримінального правопорушення психічний розлад особистості та поведінки органічного походження з елементами установочної поведінки що свідчить про його обмежену осудність, оскільки він не здатний в повній мірі усвідомлювати значення свої дій та керувати ними, тобто підпадає під дію ст.20 КК України- обмежена осудність.

Згідно рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20 , ч. 2 ст. 94 КК України ). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаного висновку судово-психіатричної експертизи суд вважає, що обвинувачена є обмежено осудною та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у медичній службі кримінально-виконавчої установи.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави в порядку ст. 124 КПК України.

Застосовані в межах кримінального провадження заходи забезпечення у виді арешту майна підлягають скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 366-368, 371, 374, 376, 504 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

За правилами ст. 72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_5 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 15.04.2023 по 13.07.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі ст. 20, п.2 ч.1 ст. 93, п.1 ч.1 ст. 94 КК України застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем відбування покарання.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту її затримання в порядку виконання цього вироку.

До набрання вироком законної сили застосовати до обвинуваченої раніше обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічий час залишити в силі.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2023 по справі №361/2959/23 (провадження №1-кп/361/625/23) на речі, вилучені під час огляду місця події від 15.04.2023 року за адресою: АДРЕСА_2 та обшуку, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: наволочку з подушки з візерунками та РБК, яка запакована до паперового конверту №5; порожню скляну пляшку об`ємом 0,5 л з написом «МОРОША», яка запакована до паперового конверту №6; скляну пляшку об`ємом 1л з прозорою рідиною та написом «МОРОША», яка запакована до паперового конверту №7; фрагменти скла з РБК, які запаковано до картонної коробки №1; плаття чорного кольору з плямами РБК та штани чорного кольору, в які на момент обшуку була одягнена ОСОБА_5 , що поміщені до паперової коробки №1.

Речові докази по справі:

- змив РБК зі стіни при вході справа, який запаковано до паперового конверту №1 - знищити;

- змив РБК зі стіни при вході зліва, який запаковано до паперового конверту №2 - знищити;

- змив РБК з поверхні дивану, який запаковано до паперового конверту № 3 - знищити;

- змив РБК з поверхні підлоги, який запаковано до паперового конверту №4 - знищити;

- наволочку з подушки з візерунками та РБК, яка запакована до паперового конверту №5 - знищити;

- порожню скляну пляшку об`ємом 0,5 л з написом «МОРОША», яка запакована до паперового конверту №6 - знищити;

- скляну пляшку об`ємом 1 л з прозорою рідиною та написом «МОРОША», яка запакована до паперового конверту №7 - знищити;

- фрагменти скла з РБК, які запаковано до паперового картонної коробки №1 - знищити;

- плаття чорного кольору з плямами РБК та штани чорного кольору, в які на момент обшуку була одягнена ОСОБА_5 , поміщено до паперової коробки №1 - знищити;

- пакет із біркою, всередині якого міститься одяг трупу - знищити;

- зрізи нігтьових пластин з лівої та правої рук, поміщено до паперового конверту № 2 - знищити;

- змиви з долоней лівої та правої рук, які поміщено до паперового конверту №1 - знищити;

- зразки дактилоскопічного походження, які поміщено на дактокарту, поміщено до паперового конверту №3 - знищити;

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави документально підтверджені витрати за проведення експертизи, а саме:

- 3 824,00 грн. (три тисячі вісімсот двадцять чотири грн. 00 коп.) за проведення судової експертизи, висновок № СЕ-19/111-23/22484-Д від 09.05.2023;

- 23718,11 (двадцять три тисячі сімсот вісімнадцять грн. 11 коп.) грн. за проведення судової експертизи, висновок № СЕ-19/111-23/31716-БД віл 13.03.2024;

- 27396,55 (двадцять сім тисяч триста дев`яносто шість грн. 55 коп.) грн. за проведення судової експертизи, висновок № СЕ-19/111-23/28194-БД віл 01.03.2024;

- 19679,16 (дев`ятнадцять тисяч шістсот сімдесят дев`ять грн. 16 коп.) грн. за проведення судової експертизи, висновок № СЕ-19/111-23/31716-БД віл 13.03.2024

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_32