Провадження № 11-кп/4808/168/24
Категорія ч.2 ст. 186 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18 грудня 2023 року, якою скасовано щодо нього звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 14.06.2022 року, -

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 18.12.2023 року задовольнено подання начальника Івано-Франківського РВ філії ДУ "Центр пробації" в Івано-Франківській області та скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, згідно вироку Івано-Франківського міського суду від 14.06.2022 року та направлено засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Суд своє рішення мотивував тим, що є всі правові підстави для задоволення подання органу з питань пробації, і скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, яке було встановлено вироком Івано-Франківського міського суду від 14.06.2022 року та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного судом покарання.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, яка прийнята з поверхневим дослідженням обставин на які посилається начальник Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації» у своєму поданні.

Зазначає, що під час судового розгляду подання, не було встановлено, що він злісно та ненавмисно не виконував покладені на нього обов`язки, яке ніби то свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Після винесення вироку він став на облік до Івано-Франківського РВ філії ДУ «Центр пробації».

Щодо неявки 02.11.2022 року, то він повідомляв суд, що того ж дня шляхом телефонної розмови надав пояснення органу пробації щодо нез`явлення на реєстрацію, через влаштування на нове місце роботи і проходження стажування на будівництві, проте документів, які б підтверджували дані факти не зміг надати, так як місце його роботи було неофіційним. Однак в подальшому він звернувся до органу пробації де йому було визначено дні з`явлення для реєстрації.

Щодо нез`явлення до органу пробації 03.05.2023 року, то він цього дня шляхом телефонної розмови повідомляв, що був хворий і не міг вчасно з`явитися для реєстрації.

Звертає увагу, що після 03.05.2023 року він не порушував графіки реєстрації, що свідчить про відсутність в його діях умислу щодо порушень покладених на нього обов`язків.

Зазначені у поданні його неявки до органу пробації 02.11.22 та 03.05.2023 року не носять систематичного характеру.

Крім того, ті обставини, що він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, не є грубими, і характер вказаних правопорушень не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Наявними у провадженні доказами не підтверджується, що він злісно ухилявся від виконання покладених на нього обов`язків або систематичного вчинення правопорушення, а відтак у суду не було підстав для направлення його на відбування покарання у виді позбавлення волі, шляхом скасування звільнення від відбування покарання.

Просить ухвалу Івано-Франківського міського суду від 18.12.2023 року щодо нього скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання начальника Івано-Франківського РВ філії Державної установи «Центр пробації».

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали подану апеляційну скаргу, просили її задовольнити; пояснення прокурора який заперечив з приводу поданої апеляційної скарги засудженого, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Даних вимог закону суд першої інстанції в повній мірі не дотримався.

Відповідно до ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2022 року ОСОБА_8 було засуджено за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186, ч.3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком на два роки. Крім того, відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_8 були покладені наступні обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Крім того, згідно з п.5.4 розділу ІV Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №270/1560 від 19.12.2003 року (з подальшими змінами) невиконанням обов`язків вважається, коли засуджена особа не виконала хоча б одного з обов`язків, які було покладено на неї судом (наприклад, не з`являється до інспекції два і більше разів підряд без поважних причин).

Судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_8 не з`являвся до уповноваженого органу пробації чим порушив обов`язки, які були встановлені судом, відповідно до вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2022 року. Зокрема, ОСОБА_8 не з`явився на періодичну реєстрацію 02.11.2022 року та 03.05.2023 року.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_8 після винесення вироку Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14.06.2022 року неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за різного роду адміністративні правопорушення, у зв`язку з чим уповноваженим органом пробації виносились застереження у виді письмового попередження.

Зокрема, ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності за 01.06.2023 року за ч.1 ст.127 КУпАП, 24.08.2023 р. за ч.1 ст.178 КУпАП, 18.09.2023 р. за ч.2 ст.178 КУпАП та ч.1 ст. 178 КУпАП.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції задовольнив подання начальника Івано-Франківського РВ філії ДУ "Центр пробації".

Проте, колегія суддів вважає що місцевий суд дійшов до вказаного висновку передчасно з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.78 КК України, суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання у разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що здійснює контроль за відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Як вбачається із змісту апеляційної скарги та пояснень під час апеляційного розгляду засудженого ОСОБА_8 про те, що він 02.11.2022 року, шляхом телефонної розмови надав пояснення представнику органу пробації щодо нез`явлення на реєстрацію, через влаштування на нове місце роботи і проходження стажування на будівництві, проте документів, які б підтверджували дані факти не зміг надати, так як місце його роботи було неофіційним, однак в подальшому він звернувся до органу пробації де йому було визначено дні з`явлення для реєстрації.

А щодо нез`явлення до органу пробації 03.05.2023 року, засуджений ОСОБА_8 вказав він цього дня шляхом телефонної розмови повідомляв орган пробації, що був хворий і не міг вчасно з`явитися для реєстрації. Після 03.05.2023 року він не порушував графіки реєстрації, що свідчить про відсутність в його діях умислу щодо порушень покладених на нього обов`язків. Крім того ті обставини, що він притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, не є грубими, і характер вказаних правопорушень не свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Враховуючи зазначені вище обставини справи колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції належним чином не встановив та не вказав чому неявки ОСОБА_8 на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, які стали підставою для задоволення подання, свідчать про стійке небажання засудженого стати на шлях виправлення та не виконувати покладені на нього обов`язки, оскільки безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, а також дані, які свідчать про явне небажання стати на шлях виправлення.

Окрім цього, суд не звернув увагу на характер та обставини вчинення вказаних адміністративних правопорушень, і чи дійсно вони свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

За приписами ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що розгляд провадження відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, у зв`язку з чим, на підставі ст.412 КПК України, судове рішення підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 415, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 грудня 2023 року, якою задовольнено подання начальника Івано-Франківського РВ філії ДУ "Центр пробації" та скасовано засудженому ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування призначеного судом покарання - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді ОСОБА_4

ОСОБА_5