Справа № 727/2103/24
Провадження № 1-кп/727/224/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Колегія суддів Шевченківського районного суду міста Чернівці у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретар судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши в закритому судовому засіданні спеціального судового провадження, кримінальне провадження №0000419 від 30.08.2022 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Перевальськ Луганської області, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, - обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27.04.2014 на території Луганської області України створено терористичну організацію «Луганська народна республіка», у складі якої створені незаконні озброєні підрозділи. Координація діяльності цієї терористичної організації, як і її фінансове, матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється невстановленими на цей час представниками влади та ЗС РФ. Кінцевою метою створення та діяльності зазначеної терористичної організації, відповідно до злочинного плану, є повалення існуючого конституційного ладу та зміна меж території та державного кордону України шляхом незаконного створення псевдодержавного утворення в межах Луганської області, так званої «Луганської народної республіки»». На виконання плану функціонування терористичної організації «ЛНР» до її діяльності залучено значну кількість громадян України, рф та інших держав із числа радикально налаштованих громадян, зокрема колишніх та діючих військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів, представників іноземних громадських організацій. Упродовж квітня 2014 року, з метою реалізації злочинного плану, спрямованого на порушення територіальної цілісності України та зміну меж її території, вищевказаною терористичною організацією здійснено захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури на території Луганської області, у тому числі збройні напади на військові частини Збройних Сил України, які дислоковані в цій області. Вказана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки; чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організацій; а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій. Одним із основних завдань учасників вказаної терористичної організацій є зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вплив на прийняття рішень, вчинення та не вчинення дій органами державної влади України, шляхом застосування зброї, вчинення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

13.04.2014 за поданням керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України, погодженим із Головою Служби безпеки України, на території Донецької і Луганської областей розпочато проведення антитерористичної операції. Через посилення сепаратистських виступів та захоплення державних установ на сході України, виконуючий обов`язки Президента України Указом від 14.04.2014 № 405/2014 затвердив рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та Україною розпочато на території Донецької та Луганської областей широкомасштабну антитерористичну операцію із залученням Збройних Сил України та інших військових формувань. Факт створення «ЛНР» за підтримки та під контролем Російської Федерації визнано Резолюцією ПАРЕ від 12.10.2016. При цьому, в Резолюції зазначено, що «ЛНР» та всі її «установи» не мають будь-якої легітимності у відповідності з українським або міжнародним правом.

Достовірно усвідомлюючи всі наведені вище обставини, громадянка України ОСОБА_7 , не пізніше червня 2017 року (більш точну дату не встановлено), за власною ініціативою, діючи умисно, підтримуючи ідеологічні погляди «ЛНР», вступила до терористичної організації «Луганська народна республіка» на керівну посаду у податковий орган ЛНР «Заместитель начальника Алчевской окружной государственной инспекции начальник управления налогообложения юридических лиц Государственной налоговой службы Государственного комитета налогов и сборов ЛНР».

Обіймаючи вказану посаду у ієрархії терористичної організації ЛНР, відповідно до відведеної їй ролі у плані спільних злочинних дій, ОСОБА_7 виконувала організаційно-розпорядчі функції та своїми умисними діями забезпечувала стягнення грошових коштів у вигляді незаконних податків, зборів та інших платежів з громадян України, які працювали та проживали на тимчасово окупованій території Алчевського району Луганської області на користь вказаної терористичної організації, забезпечуючи безперебійне фінансування її терористичної діяльності та отримувала за свою протиправну діяльність грошову винагороду від організаторів терористичної організації.

ОСОБА_7 , громадянка України, усвідомлюючи вищенаведені обставини, не пізніше травня 2022 року (більш точну дату не встановлено), перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області під російською окупацією, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24 лютого 2022 року, метою якої є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, погодилась на пропозицію представників країни-агресора надавати іноземній державі - рф та її представникам, допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на посаді начальника управління тарифного регулювання та митних платежів незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території - «Государственного таможенного комитета ЛНР», в умовах воєнного стану.

Так, перебуваючи на вказаній керівній посаді незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Луганської області ОСОБА_7 , реалізуючи умисел на здійснення підривної діяльності проти України, не пізніше 24 травня 2022 року, знаходячись на зустрічі в місті Старобільськ Луганської області із українськими підприємцями з нещодавно окупованих країною-агресором населених пунктів Луганської області, виконуючи вказівку окупаційної влади, роз`яснювала їм необхідність ведення господарської та зовнішньоекономічної діяльності вже за законодавством так званої ЛНР та сплачувати податки, збори та інші платежі до бюджету даного квазіутворення.

Також, ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді начальника управління тарифного регулювання та митних платежів незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території державного митного комітету ЛНР, реалізуючи умисел на здійснення підривної діяльності проти України, не пізніше 24 червня 2022 року разом з керівництвом даного органу прийняла участь у робочих нарадах в місті Москва з керівництвом Федеральної митної служби рф з метою інтеграції митної системи так званої ЛНР у митну систему рф.

Виконання вищевказаних дій надало можливість керівництву рф вже у вересні 2022 року прийняти політичні рішення та закони, внаслідок яких було анексовано всю територію Луганської області шляхом її незаконного приєднання до рф. Отже, ОСОБА_7 , у порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечила становлення та зміцнення окупаційної влади РФ шляхом безпосередньої участі в діяльності незаконного правоохоронного органу так званої «ЛНР», який є частиною окупаційної адміністрації РФ, на окупованій території України, з метою недопущення контролю української влади на території Луганської області, надавши тим самим допомогу РФ в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон № 1207-VІІ), тимчасово окупована рф територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація рф територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Тимчасово окупованою територією, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону № 1207-VІІ, є частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Положеннями п. 6 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» №1207-VII визначено, що окупаційна адміністрація рф це сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Достовірно усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України та бажаючи їх настання, з метою переслідування своїх особистих інтересів, маючи умисел на заняття посади в незаконному правоохоронному органі, створеному окупаційною владою на тимчасово окупованій території, громадянка України, ОСОБА_7 , не пізніше 24 травня 2022 року, перебуваючи на території Луганської області під російською окупацією, погодилась на пропозицію окупаційної адміністрації держави-агресора та добровільно обійняла посаду начальника управління тарифного регулювання та митних платежів у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області та зареєстрованому на території рф державному митному комітеті ЛНР, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, перебуваючи на вказаній керівній посаді незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Луганської області ОСОБА_7 сприяла окупаційній владі держави-агресора у незаконному стягуванні митних платежів до бюджету ЛНР з українських підприємців, які проживають на тимчасово окупованій території Луганської області та своєю участю у спільних нарадах з керівництвом Федеральної митної служби рф з метою інтеграції митної системи ЛНР у митну систему рф сприяла вищому керівництву РФ у анексії всієї території Луганської області та її незаконного приєднання до рф.

Обвинувачена ОСОБА_7 будучи обізнаним, що відносно неї розпочато кримінальне провадження, перебування її в розшуку та винесено повідомлення про підозру, із спрямуванням обвинувального акту до суду, в судові засідання повторно, неодноразово не з`явилася. На судові повістки (оголошення в засобах масової інформації), зокрема поданих до газети «Урядовий кур`єр» із викликом обвинувачена в судові засідання, не прибула без поважної причини.

Кримінальне провадження розглядається в порядку спеціального судового провадження, згідно вимог ст. 323 КПК України, тому, відповідно до вимог закону, обвинувачена ОСОБА_7 була належним чином повідомлена про день і час слухання справи через засоби масової інформації та шляхом направлення повістки, інтереси ОСОБА_7 захищались захисником, як на досудовому слідстві так і в судовому засіданні, що свідчить про те, що права обвинуваченої в ході судового розгляду справи, порушено не було. При цьому, суд вважає, що розглянуте кримінальне провадження за відсутності обвинуваченої (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення використані усі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої ОСОБА_7 зокрема, права на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя. Будь яких істотних порушень КПК України, під час досудового слідства, які б вплинули на кваліфікацію дій обвинуваченої та поставили б під сумнів зібрані по справі докази, колегією суддів не встановлено.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду дослідженими письмовими доказами та доводиться показаннями свідка.

Зокрема, свідок ОСОБА_8 , будучи допитаною в режимі відео конференції, надала показання про те, що жінку у Старобільску у форменому одязі перед заходом, який організовувався для підприємців. Пізніше бачила її на сайті Старобільської адміністрації, та автором публікації була підписана як ОСОБА_7 та нижче була її промова щодо виступу про митні справи.

Також, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України доведена і безпосередньо дослідженими по кримінальному провадженню письмовими доказами, а саме, в томі І:

(а.п.1-3) Витяги з ЄРДР у КП № 0000419 від 30.08.2022;

(а.п.4-12) Повідомлення про вчинення кримінального правопорушення 5 відділу 5 управління Департаменту ВКР СБУ № 17/5/5/-299 від 20.08.2022 з додатками;

а.с.36-37) Рапорт про виявлення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3 та ч. 2 ст. 111 КК України;

(а.с.38-39) Витяг з ЄРДР у КП № 0000038 від 08.02.2024;

(а.с.48-49) Витяг з ЄРДР у КП № 0000039 від 08.02.2024;

а.с.57-59) Постанова про об`єднання кримінальних проваджень від 08.02.2024;

(а.с.60-68) Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 111 та ч. 7 ст. 111-1 КК України;

(а.с.77-94) Протокол огляду сайтів газети «Урядовий кур`єр» та Офісу Генерального прокурора від 17.02.2024;

(а.с.95-99) Доручення оперативному підрозділу в порядку ст.ст. 40, 41 КПК України № 75/6/1-347 від 09.02.2024 та відповідь на нього;

(а.с.100-102) Постанова про оголошення у державний, міждержавний та міжнародний розшук від 16.02.2024;

(а.с.103-105) Доручення про розшук підозрюваного від 16.02.2024;

Ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці про обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 20.02.2024;

(а.с.128-140) Протокол огляду сайтів газети «Урядовий кур`єр» та Офісу Генерального прокурора від 27.02.2024 (а.с.123-124) Ухвала Шевченківського районного суду м. Чернівці про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_7 від 20.02.2024;

В ТОМ ІІ

(а.с.5-9) Протокол огляду від 03.09.2022, яким оглянуто відео на сайті rutube.ru, під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » , яким оглянуто відео на сайті rutube.ru, під назвою «СМИ о нас: председатель ГТК провел в Старобельске рабо чую встречу»;

(а.с.26-27) Запит у РСЦ ГСЦ МВС в Луганській області та відповідь на нього (а.с.28) Рапорт 5 відділу 5 управління Департаменту ВКР СБУ;

(а.с.29) Запит у Департамент охорони здоров`я Луганської ОДА ;

(а.с.30-31) Запит у ДМС України та відповідь на нього;

(а.с.32-33) Запит в УДМС України у Кіровоградській області та відповідь на нього;

(а.с.34-36) Витяг з реєстру речових прав;

(а.с.37) Супровідний лист 5 відділу 5 управління Департаменту ВКР СБУ № 17/5/5-511 від 11.10.2022;

(а.с.38-39) Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 07.10.2022;

(а.с.40-41) Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 17.10.2022;

(а.с.42-46) Лист 5 відділу 5 управління Департаменту ВКР СБУ №17/5-616 від 04.11.2022;

(а.с.47-49) Протокол огляду від 21.11.2022;

(а.с.52-65) Протокол огляду від 21.03.2023;

(а.с.66-67) Вимога ДІ МВС в м. Києві;

(а.с.68-69) Запит у КНП Луганської обласної ради «Центр психічного здоров`я» та відповідь на нього;

(а.с.70-71) Запит у РСЦ ГСЦ МВС в Луганській області та відповідь на нього а.п.76-77) Відповідь на запит з ГСЦ МВС України;

(а.с.80) Ухвала Шевченківського районного суду міста Чернівці від 11.09.2023;

(а.с.82-90) Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 25.10.2022;

(а.с.95) Довідка про витрати на проведення судової фотопортретної експертизи;

(а.с.96-103) Висновок експерта № СЕ-19/126-23/10730-ФП від 22.12.2023 за результатами проведення судової фотопортретної експертизи;

(а.с.104-113) Протокол огляду ресурсу «Інтернет» від 02.02.2024, яким оглянуто відеозапис «документальній фільм Наш Путь» на сайті «vk.com»;

(а.с.114-124) Протокол огляду ресурсу «Інтернет» від 01.02.2024;

(а.с.125-134) Протокол огляду ресурсу «Інтернет» від 01.02.2024, сайт Миротворець, згідно якого встановлено анкетні дані ОСОБА_7 , а також зайняття нею посади «Заместителя начальника Алчевской окружной государственной инспекции начальник управления налогообложения юридических лиц Государственной налоговой службы Государственного комитета налогов и сборов ЛНР»;

(а.с.135-149) Протокол огляду ресурсу «Інтернет» від 10.02.2024, яким оглянуто відеозапис «Государственний таможенній комитет» на сайті «vk.com»;

(а.с.157-158) Витяг з Державного реєстру майнових прав;

(а.с.162-164) Вимоги ДІ МВС України;

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив усі докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження і встановив правильність збирання стороною обвинувачення та закріплення кожного з них, тому, виходячи з положень статті 86 КПК України вважає їх допустимими.

Крім того, колегія суддів дійшла висновку, що досліджені у судовому засіданні докази прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, тому є належними і допустимими.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст.337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, колегія суддів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України, поза розумним сумнівом.

Недопустимості доказів згідно вимог ст.ст. 87-89 КПК України судом не встановлено. Порушень вимог КПК України, які б могли спростувати висновки суду під час розгляду справи судом встановлено не було.

Колегія суддів дії ОСОБА_7 вірно кваліфікує за ч. 1 ст. 258-3 КК України, як участь у терористичній організації; за за ч. 2 ст. 111 КК України, як державна зрада, а саме діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану та за ч. 7 ст. 111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

У відповідності до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ст. 50 цього ж Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставить у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, су не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, колегія визнає вчинення злочину із використанням умов воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_7 перебуває у розшуку.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 65 КК України, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, відомості про обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, обставину, що його обтяжує.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_7 колегія суддів, виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених, відповідно ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України, які віднесено до особливо тяжких злочинів, конкретні обставини та наслідки, особу винної, наявність визнаних судом обставин, які пом`якшують покарання, наявність обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченої.

Враховуючи викладене, колегія дійшла висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_7 покарання в межах санкції відповідних статей, зокрема, передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі, оскільки виправлення останньої неможливе без ізоляції від суспільства, із призначенням додаткового покарання, у виді позбавлення права обіймати посади в державних органах, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях та конфіскацією усього майна, яке є її особистою власністю, окрім житла.

Крім того, санкцією ч.7 ст.111-1 КК України передбачено додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади або займатися певною діяльністю, суд вважає за необхідне призначити йому додаткове покарання у вигляді позбавленням права обіймати посади у правоохоронних органах, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті. ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні злочину, об`єктом якого є основи національної безпеки України і, на думку суду, своїми діями фактично допомагав державі-агресору створити певну вертикаль незаконного органу влади і фактично вчинив злочин проти незалежності, суверенітету та територіальної цілісності нашої держави. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

З урахуванням характеру і ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченої ОСОБА_7 як громадянки України, яка вчинила особливо тяжкі злочини проти основ національної безпеки України в період встановленого в Україні воєнного стану, обставин кримінального провадження в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для застосування до призначеного покарання положень ст. 69, 75 КК України, призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як вважала сторона захисту, оскільки, на думку суду, таке покарання не буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Судом встановлено, що станом на час завершення розгляду судом даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 не була затримана та доставлена до суду. Клопотань прокурора в судовому засіданні про застосування до обвинуваченої запобіжного заходу заявлено не було.

Враховуючи викладене, а також перебування на даний час ОСОБА_7 перебуває у розшуку, відсутність з боку сторони обвинувачення відповідного обґрунтованого клопотання про застосування запобіжного заходу, суд вважає, що підстави для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу до набрання цим вироком законної сили відсутні.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід рахувати з моменту її фактичного затримання. Строк додаткового покарання слід обчислювати відповідно до ч. 3 ст. 55 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази в рамках кримінального провадження відсутні.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК). Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Так, з матеріалів кримінального провадження слідує, що процесуальні витрати у ньому складаються із витрат, пов`язаних із залученням експертів, зокрема, з обвинуваченої на користь держава Українв слід стягнути процесуальні витрати на загальну суму 4543.00 грн.

Керуючись ст. ст. 124, ст.ст. 297-1, 323, 366-376, 395, 532 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 258-3, ч.2 ст. 111, ч.7 ст.111-1 КК України та призначити їй за вказаними нормами закону наступне покарання:

- за ч.1 ст. 258-3, КК України у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років з конфіскацією усього майна, яке належить їй на праві приватної власності, окрім житла.

- за ч.2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві приватної власності, окрім житла.

- за ч.7 ст.111-1 України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 10 (десять) років, та конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві приватної власності, окрім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання у виді позбавлення волі на строк _15 (п`ятнадцять) років, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності строком на 10 (десять) років, та конфіскацією всього майна, яке належить їй на праві приватної власності, окрім житла.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту її фактичного затримання. Строк додаткового покарання у виді позбавлення права ОСОБА_7 обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, обчислювати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 процесуальні витрати на користь держава Україна, на залучення експерта, в розмірі 4543.00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційної інстанції Копію вироку вручити після проголошення стороні обвинувачення і стороні захисту.

Повний текст вироку складено і підписано в нараді кімнаті - 20.06.2024 року.

Головуючий, суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3