ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 627/307/22 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/79/24 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне вбивство
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному 17 квітня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169, за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мурафа Краснокутського району Харківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-12 серпня 2009 року вироком Краснокутського районного суду Харківської області за ч.2 ст.289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з випробуванням (з іспитовим строком 2 роки);

-03 червня 2011 року вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ст.70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

-16 квітня 2014 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова за ч. 1 ст.190, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 7 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року ОСОБА_8 засуджено:

- за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді арешту на строк 2 місяці.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

- за ч.1 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання покарань остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 3 місяці.

На підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, закрито.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 залишено без розгляду.

Цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз в розмірах 1029,72 грн. та 1372,96 грн.

Прийняте рішення щодо долі речових доказів.

Згідно вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 17 квітня 2022 року в період з 01 год. 30 хв. до 01 год. 55 хв., знаходячись за місцем свого мешкання у житловій кімнаті свого домоволодіння по АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, маючи умисел на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, під час сварки з ОСОБА_12 підійшов до останнього, який сидів на ліжку, правою рукою взяв ніж зі сріблястого металу з рукояткою у виді петлі, довжиною леза 9 см, що знаходився у нього на поясі, та, тримаючи ніж у правій руці, умисно наніс ОСОБА_12 ножем один удар в область голови, один удар по задній поверхні тулуба та один удар в область шиї, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді колото-різаного поранення шиї та колото-різаного поранення задньої поверхні тулуба, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 день), а також тілесні ушкодження у вигляді різаної рани шиї, та забійної рани голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після отриманих ушкоджень ОСОБА_12 встав з ліжка та намагався вийти з кімнати, однак, ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, взяв зі столу кухонний ніж з білою рукояткою, довжиною леза 17 см, став навпроти ОСОБА_12 , тим самим заблокував вихід з кімнати та, тримаючи ніж правою рукою за рукоятку, наніс ОСОБА_12 ріжучою частиною ножа один удар у грудну клітину зліва, чим спричинив ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді колото-різаного поранення по передній поверхні грудної клітини зліва в проекції 6-7 ребер по парастернальній лінії, з пошкодженням по ходу раневого каналу 6-7 ребер, навколосерцевої сумки і серця, верхньоязичкового сегмента лівої легені, яке носить ознаки і кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за критерієм небезпеки для життя.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_8 у кімнаті за вищевказаною адресою настала смерть ОСОБА_12 , безпосередньою причиною якої став травматичний шок, який розвинувся в результаті отриманого проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з пошкодженням навколосерцевої сумки, серця та лівої легені.

Крім того, ОСОБА_8 восени 2021 року, в денний час, проходячи по АДРЕСА_2 , виявив дозрілі рослини конопель, після чого, діючи умисно, без мети збуту, зірвав рослини коноплі, переніс їх до місця свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_1 , де незаконно, висушив та подрібнив їх, тим самим виготовивши особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на суху речовину 62,5909 грама, який зберігав у пластиковому відрі у приміщенні свого будинку за вищевказаною адресою, без мети збуту. 20 квітня 2022 року, в період часу з 13 год. 47 хв. по 14 год. 29 хв. при проведенні слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 вказаний особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс був виявлений та вилучений співробітниками поліції.

Також вироком суду зазначено, що органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що після умисного протиправного заподіяння смерті ОСОБА_12 він зайшов до спальної кімнати будинку, де на ліжку відпочивала ОСОБА_13 , підійшов до останньої, між ними виникла словесна сварка з приводу відмови ОСОБА_13 вступати у статеві зносини з ОСОБА_8 . Під час вищевказаної сварки ОСОБА_8 взяв лівою рукою потерпілу за волосся, підняв її голову з подушки, після чого, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_13 та бажаючи їх настання, тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений ним ніж зі сріблястого металу з рукояткою у вигляді петлі, і лезом довжиною 9 см, з метою заподіяння смерті ОСОБА_13 шляхом безповоротного пошкодження анатомічної цілісності життєво важливих органів шиї, висловив на адресу потерпілої погрозу вбивства та замахнувся вказаним ножем для нанесення ударів його колюче-ріжучою частиною. В цей час ОСОБА_13 , відчуваючи реальну загрозу своєму життю, почала кричати та захищатися від протиправних дій ОСОБА_8 у виді нанесення тілесних ушкоджень, прикрила своє обличчя, шию та голову лівою рукою, у зв`язку з чим перший нанесений ОСОБА_8 удар ножем прийшовся по кисті лівої руки потерпілої, в результаті чого останній спричинено тілесне ушкодження у вигляді різаної рани руки, яка відповідно до висновку судово-медичного експерта кваліфікується як легке тілесне ушкодження. В подальшому ОСОБА_8 , продовжуючи свій вищевказаний умисел, замахнувся для нанесення ним удару, а ОСОБА_13 , захищаючи своє життя та здоров`я, змінила положення свого тіла, тим самим частково ухилилася від нанесеного ОСОБА_8 удару ножем, у зв`язку з чим останній спричинив ОСОБА_13 тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани обличчя в області лівої щоки, яка відповідно до висновку судово-медичного експерта кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло короткочасний розлад здоров`я терміном більше 6 днів, але не більше 3 тижнів (21 день), після чого потерпіла втратила свідомість. В подальшому ОСОБА_8 побачив, що потерпіла перебуває у несвідомому стані, не рухаючись, лежить на ліжку та більше не чинить йому будь-якого опору, усвідомив, що після умисного вбивства ОСОБА_12 він виконав усі необхідні дії, спрямовані на доведення умисного вбивства ОСОБА_13 до кінця, після чого залишив місце злочину. Однак, вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, оскільки під час нанесення вище перелічених тілесних ушкоджень потерпіла, захищаючись, частково відвернула негативні наслідки за результатами нанесених ОСОБА_8 їй ударів, підставивши руку та ухилившись від удару, у зв`язку з чим залишилася живою. Ушкодження, що малися у ОСОБА_13 , утворилися від дії загостреного предмета подовженої форми, який володіє колюче-ріжучими властивостями, яким міг бути і ніж.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які її подали

Прокурор у кримінальному провадженні в апеляційній скарзі з врахуванням внесених до неї змін просить вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Призначити новий судовий розгляд у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

В обгрунтування зазначає, що суд першої інстанції, у порушення вимог п.2 ч.1 ст. 411 КПК України, не взяв до уваги докази, які могли б істотно вплинути на його висновки, та як наслідок дійшов до хибних висновків про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_8 з ч.2 ст.15, п.13 ч.2 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України.

При цьому зазначає, що зі змісту вироку суду в частині вчинення злочину стосовно ОСОБА_13 , який судом перекваліфіковано на ч.2 ст.125 КК України вбачається, що судом зазначені мотиви зміни обвинувачення, однак формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним не викладено у вироку, а залишилось фактично таким, як зазначено в обвинувальному акті, тобто таким, що за способом вчинення, наслідками кримінального правопорушення, форми вини і мотиву кримінального правопорушення описують склад кримінального правопорушення, який й інкримінувався обвинуваченому на стадії досудового розслідування, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.15 ч.2 п.13 ст.115 КК України.

Крім того, посилається на те, що відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, суд не встановив чи мав ОСОБА_8 умисел на вбивство ОСОБА_13 , а виходив з припущення «отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство». Суд мав встановити суб`єктивну сторону злочину, вчиненого ОСОБА_8 , а не виходити з його припущення.

Крім цього, вказує, що суд призначив покарання за ч.1 ст.309 КК України за правилами, передбаченими ч.1, ч.4 ст.70 КК України з урахуванням вироку Орджонінкідзевського районного суду м. Харкова від 06 грудня 2021 року у виді 3 місяців арешту, однак кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.309 КК України було вчинено 20 квітня 2022 року, тобто після ухвалення вироку Орджонінкідзевського районного суду від 06 грудня 2021 року. В такому випадку призначення покарання із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України є неправильним.

При цьому зазначає, що суд постановляючи вирок ОСОБА_8 та призначаючи остаточне покарання за сукупністю злочинів та вироків, не достатньо врахував особу обвинуваченого, а саме те, що він неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, судимості за які в установленому законом порядку не зняті та не погашені, а також не достатньо враховано і стан, у якому останній вчинив нові злочини, а саме сильне алкогольне та наркотичне сп`яніння, та ще одну обтяжуючу покарання обставину - рецидив злочину.

Також судом поза увагою залишено позицію потерпілої ОСОБА_11 , яка прохала суд призначити ОСОБА_8 максимальну міру покарання, а саме 15 років позбавлення волі.

Враховуючи таку кількість обтяжуючих покарання обставин, вважає призначене ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 3 місяці занадто м`яким та таким, що не відповідає особі засудженого та тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень.

Крім цього, зазначає, що суд закрив кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Вказані обставини, на думку апелянта, є порушенням вимог ст.374, 375 КПК України, оскільки суд дійшов висновку про наявність в діях ОСОБА_8 складу правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у нарадчій кімнаті, після закінчення судового слідства і проголошення останнього слова підсудного. Однак, при цьому суд встановив позицію потерпілої щодо підтримання нею обвинувачення проти ОСОБА_8 за цією кваліфікацією ще на стадії судового слідства.

Тому на думку, прокурора, вирок щодо ОСОБА_8 є незаконним і підлягає скасуванню.

Обвинувачений ОСОБА_8 апеляційній скарзі та доповненнях до неї, не оспорюючи встановлених фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, кваліфікації своїх дій судом, вважає, що вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23.12.2022 року щодо нього підлягає зміні у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання його особі та тяжкості вчинених правопорушень, яке за своїм розміром є несправедливим через суворість.

Просить пом`якшити йому покарання за ч.1 ст.115 КК України до 8 років позбавлення волі. Залишити без змін покарання за ч.1 ст.309 КК України - у виді 2 місяців арешту. При визначенні остаточного покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.115, ч.1 ст.309 КК України, застосувати положення ч.1 ст.70 КК України в спосіб поглинення менш суворого покарання більш суворим, і визначити його у виді позбавлення волі на строк 8 років. На підставі ст.71, 72 КК України приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06.12.2021 року у виді 1 (одного) місяця арешту та остаточне покарання визначити у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.

Просить врахувати, що вину у вчиненних злочинах і проступку він визнає в повному обсязі, щиро розкаюється у скоєному, має на утриманні малолітню дитину 2016 pоку народження, до арешту працював неофіційно, відшкодував повністю завдані своєю злочинною діяльність збитки потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_13 під час слідства у справі, у зв`язку з чим потерпілі претензій матеріального і морального характеру не мають, про що повідомили суду, активно сприяв розкриттю злочинів.

Водночас просить закрити провадження в частині цивільного позову з підстав відшкодування обвинуваченим завданих матеріальних та моральних збитків в повному обсязі та відсутністю у зв`язку із цим предмету спору.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок щодо нього скасувати та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ч.1 ст.118 КК України та призначити відповідне покарання.

В обгрунтування посилається на відсутність умислу заподіяння смерті потерпілому, ножом лише захищався від агрессії потерпілого. Зазначає, що конфлікт між ними виник у зв`язку з тим, що потерпілий скоїв у нього крадіжку.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги прокурора з врахуванням внесених в неї змін підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Щодо апеляційної скарги обвинуваченого заперечувала та вважала її необгрунтованою.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги обвинуваченого та просили її задовольнити. Апеляційну скаргу прокурора не підтримали та просили залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, зваживши на доводи прокурора, захисника та обвинуваченого, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів, з урахуванням положень ст.404 КПК України, згідно з яким суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги, дійшла наступного висновку:

Мотиви суду

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Крім того, ч.2 ст.404 КПК України надає право апеляційному суду вийти за межі апеляційних вимог тільки в разі, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до правових позицій, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 (з подальшими змінами) «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» вирок, постановлений іменем України, є вайжливішим актом правосуддя і до його постановлення належить підходити з винятковою відповідальністю, суворо додержуючи вимог ст.ст.321-339 КПК України.

Відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у мотивувальній частині вироку мають бути зазначені: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений; докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів. Наведені обставини, а саме подія кримінального правопорушення, тобто час, місце, спосіб та інші обставини вчиненого правопорушення, у відповідності до положень ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та мають бути встановлені та зазначені у вироку суду. Висновки суду щодо оцінки доказів повинні бути викладені у вироку в точних і категоричних судженнях, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Також, відповідно до позиції Верховного суду, викладеній в постанові від 22.03.2018 року (справа № 521/11693/16-к), якщо чіткість та конкретність викладення фактичних обставин скоєння злочину викликає сумнів, то вирок місцевого суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону. При цьому суд касаційної інстанції звернув увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Однак, як убачається з вироку, при розгляді даної справи місцевий суд в повній мірі вказаних вимог закону не виконав, а тому постановлений ним вирок в повному обсязі не можна визнати законним та обґрунтованим.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд перекваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 в частині вчинення кримінального правопорушення за єпізодом щодо потерпілої ОСОБА_13 з ч.2 ст.15, ч.2 п.13 ст.115 КК України на ч.2 ст.125 КК України, тобто змінив мотиви обвинувачення, однак формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним не навів, фактично залишивши в фабулі обвинувачення, яку вважав доведеною, ті ж самі обставини злочину, як вони викладені в обвинувальному акті з кваліфікацією, яку визнав неправильною. Відсутнє також рішення про зміну правової кваліфікації цієї частини обвинувачення й в самій резолютивній частині вироку, що є неприпустимим. Зазначене свідчить про істотні суперечності висновків суду у вироку.

Тобто, суд при ухваленні вироку не зазначив встановлені ним і визнані доведеними обставини, які були встановлені під час судового розгляду, фактично не виконав свою процесуальну функцію та обов`язок відповідно до завдань кримінального судочинства.

Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, зокрема вимог ст.91, 374 КПК України, і такі порушення, на думку колегії суддів, є істотними відповідно до ст.412 КПК України, так як перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Обвинувальний вирок, у такому вигляді, без встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження (злочину) в будь-якому разі не може бути законним, перешкоджає та фактично позбавляє апеляційний суд виконати свою функцію з перегляду судового рішення.

За таких обставин, оскаржуваний вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року не можна вважати законним, обґрунтованим і вмотивованим, у зв`язку з чим він підлягає скасування внаслідок встановлення істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про подальший рух кримінального провадження після скасування вироку, колегія суддів виходить з наступного. Порушення судом першої інстанції вищезазначених вимог КПК України не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п. 2, 10, 15,16, ч.1 ст.7 КПК України - законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередність дослідження доказів, а також змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Разом з цим належить врахувати те, що необхідність дотримання при судовому розгляді вказаних загальних засад судочинства підтверджується практикою Європейського суду та змістом норм Європейської конвенції з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства.

З огляду на викладене, з метою дотримання вказаних засад кримінального провадження, що гарантуються чинним КПК України, а також правил розподілу процесуальних функцій між судовими інстанціями, згідно яких вирішення справи по суті є виключною компетенцією суду першої інстанції, скаржуваний вирок підлягає скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд, в ході якого необхідно усунути вказані протиріччя та порушення кримінального процесуального закону.

Наряду з цим, враховуючи, що вирок суду першої інстанції скасовується з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, інші апеляційні доводи прокурора та обвинуваченого колегією суддів не перевіряються, чому також слід надати оцінки суду першої інстанції при новому розгляді, в тому числі й щодо правильності призначення покарання за ч.4 ст.70 КК України. Разом з цим, якщо суд при новому розгляді прийде до висновку щодо доведенності обвинувачення та кваліфікації дій ОСОБА_8 в тому ж обсязі, без встановлення нових обставин, які б істотно знижували вчинене кримінальне правопорушення та особу останього, колегія суддів вважає, що призначене йому покарання оскаржуваним вироком є м`яким.

Водночас колегія суддів зазнає, що у зв`язку із скасуванням вироку суду, має бути вирішено питання щодо строку дії запобіжного заходу, обраного ОСОБА_8 .

За приписами ст.131 КПК України запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Після скасування вироку суду для забезпечення нового судового розгляду судом першої інстанції кримінального провадження, з метою недопущення ризику переховування ОСОБА_8 від суду під тиском тягаря можливого відбування покарання за вчинені злочини згідно обвинувачення, виходячи із конкретних обставин провадження, тяжкості обвинувачення, колегія суддів вважає за необхідне продовжити ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 18 серпня 2024 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 23 грудня 2022 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 у тому ж суді першої інстанції.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, до 18 серпня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4