Справа № 711/7035/23
Номер провадження 1-кп/711/212/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000994 від 22.07.2023, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Черкаси Черкаської області, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, депутатом, учасником бойових дій не являється, не є особою з інвалідністю, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 16.02.2023 вироком Придніпровського районного суду м.Черкаси за ч.4 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців;

- 11 квітня 2024 вироком Приморського районного суду міста Одеси за ч. 2 ст. 190 КК України із застосуванням ст.71 КК України остаточно призначено покарання до позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , у період часу з 05 липня 2023 року по 17 липня 2023 року, в шахрайський спосіб, з корисливих мотивів, маючи мету незаконно заволодіти велосипедами для їх подальшого продажу, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вводив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в оману, під приводом отримання велосипедів у тимчасове користування та не маючи наміру їх повертати, здавав під заставу до ПТ «Ломбард «Черкаська позика», таким чином заволодівши наступним майном потерпілого:

- гібридний велосипед марки «Trek», моделі «dual sport 2», сірого кольору, з колесами діаметром 28 дюймів, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10426-ТВ від 19.09.2023, становить 31 333,82 гривень;

- спортивний велосипед марки «Infiniti», моделі «Leader», білого кольору, з колесами діаметром 29 дюймів, вартість якого, станом на день привласнення, встановити не представилось можливим;

- гібридний велосипед марки «Leon», моделі «HD 80», сірого кольору, з колесами діаметром 28 дюймів, 2021 року випуску, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10426-ТВ від 19.09.2023, становить 18 008,23 гривень;

- гірський велосипед марки «Formula», моделі «Thor 1.0 AM DD», сірого кольору, з колесами діаметром 26 дюймів, 2021 року випуску, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10426-ТВ від 19.09.2023, становить 8 080,95 гривень;

- спортивний велосипед марки «Leon» моделі «НТ-90», синього кольору, з колесами діаметром 26 дюймів, 2021 року випуску, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10418-ТВ від 15.09.2023, становить 17 214,76 гривень;

- спортивний велосипед марки «Giant» моделі «Revel», червоно-синього кольору, з колесами діаметром 29 дюймів, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10418-ТВ від 15.09.2023, становить 11 163,33 гривень;

- спортивний велосипед марки «Formula» моделі «Kozak», синього кольору, з колесами діаметром 27,5 дюймів, 2022 року випуску, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10418-ТВ від 15.09.2023, становить 9 205,98 гривень;

- електровелосипед марки «Formula» моделі «F-1», синього кольору, з колесами діаметром 29 дюймів, 2023 року випуску, із батареєю 12,5 А*год та зарядний пристрій, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10423-ТВ від 26.09.2023, становить 28 549,40 гривень;

- електровелосипед марки «Formula» моделі «Magnum VLT 235», чорно-синього кольору, з колесами діаметром 28 дюймів, 2023 року випуску, із батареєю 12,5 А*год та зарядний пристрій, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10423-ТВ від 26.09.2023, становить 25 911,87 гривень;

- електровелосипед марки «Formula» моделі «F-1», синього кольору, з колесами діаметром 29 дюймів, 2023 року випуску, із батареєю 17 А*год та зарядний пристрій, вартість, якого згідно, висновку експерта № СЕ-19/124-23/10423-ТВ від 26.09.2023, становить 36 136,10 гривень;

- електровелосипед марки «Formula» моделі «F-1», сірого кольору, з колесами діаметром 29 дюймів, 2023 року випуску, із батареєю 12,5 А*год та зарядний пристрій, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/10424-ТВ від 22.09.2023, становить 28 549,40 гривень;

- електровелосипед марки «Formula» моделі «F-1», чорного кольору, з колесами діаметром 26 дюймів, 2023 року випуску, із батареєю 12,5 А*год та зарядний пристрій, вартість якого, станом на день привласнення, встановити не представилось можливим.

Таким чином, заволодів велосипедами у кількості 12 шт. та отриманими за їх реалізацію грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_6 , відповідно до висновків експертів, матеріальної шкоди на суму 214 153,84 грн.

Крім того, він же, 15.07.2023, близько 17 год 00 хв, перебуваючи неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи мету незаконно заволодіти велосипедом для його подальшого продажу, зустрівся із раніше незнайомим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який розмістив оголошення про здачу велосипеда у тимчасове користування на платформі онлайн-оголошень «ОЛХ».

Після чого, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном, керуючись корисливим мотивом, ввів ОСОБА_7 в оману, отримав у користування його велосипед та не маючи наміру його повертати, здав під заставу до ПТ «Ломбард «Черкаська позика», таким чином заволодівши майном потерпілого, а саме велосипедом марки «GT», моделі «Avalance Elite», білого кольору, з колесами діаметром 26 дюймів, 2014 року випуску, вартість якого, згідно висновку експерта № СЕ-19/124-23/11099-ТВ від 25.09.2023, становить 9 866,67 гривень, а отриманими коштами розпорядився на власний розсуд.

Вказаними діями ОСОБА_5 завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинені повторно.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Пояснив, що він відмовляється давати показання по справі, згідно з ст. 63 Конституції.

Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди визнає в повному обсязі. В подальшому зобов`язується відшкодувати заподіяні потерпілим збитки. Просить вибачення за вчинені злочини. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

Потерпілий ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні, надав пояснення, що обвинувачений в шахрайський спосіб заволодів його майном, а саме велосипедами у кількості 12 штук. Завдані збитки відшкодовані частково. Просив призначити покарання, визначене йому законом, на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_7 , допитаний в судовому засіданні, надав пояснення, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_5 йому завдано матеріальну шкоду, оскільки викрадене майно, а саме велосипед він самостійно викупив з ломбарду та перевіз його до органу досудового розслідування, тому оцінює суму завданих йому збитків в розмірі 7 043,9 грн. Крім того вважає, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 6000 грн., оскільки він переніс психологічне хвилювання, витрачав свій час, а тому він оцінив моральну шкоду саме в такому розмірі. Просив призначити покарання на розсуд суду та задовольнити цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинів при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, у суду не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочинів, добровільності та істинності його позиції, допитавши потерпілих, дослідивши цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинені повторно.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, даних про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштований, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, за місцем проживання характеризується негативно, завдані потерпілим збитки частково відшкодовані, шляхом повернення майна, щиро розкаявся у вчиненому.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, відшкодовує заподіяні потерпілим збитки, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, зобов`язався відшкодувати завдані збитки, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Крім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 , будучи особою раніше судимою за вчинення умисних, корисливих злочинів, не зробив належних висновків та продовжив злочинну діяльність, що вказує на підвищену суспільну небезпеку цієї особи та недосягнення виховної мети покарання, призначеного за попереднім вироком.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених злочинів, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованих йому злочинів, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування ст.75, ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Так, приписами ч. 4 ст. 70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

У зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_5 засуджений за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2024, поставлене йому у провину кримінальне правопорушення у цьому кримінальному провадженні скоїв до ухвалення попереднього вироку, суд при призначенні остаточного покарання керується вимогами ч. 4 ст. 70 КК України.

Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

ОСОБА_5 , ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси був затриманий 29.09.2023. Згідно довідки про звільнення Серія ЧРК №10960, ОСОБА_5 з 29.09.2023 по 02.10.2023 перебував в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» та був звільнений у зв`язку із внесенням застави.

Також до обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою судді Придніпровського районного суду м.Черкаси від 19.03.2024 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для зміни або скасування застосованого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили - суд не вбачає, з метою уникнення ризиків щодо ухилення обвинуваченого від виконання вироку суду.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому слід обчислювати з дня набуття вироком законної сили, оскільки згідно з ч. 1 ст. 17 КПК України, особа не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде встановлено обвинувальним вироком, тобто покарання може бути призначене лише з моменту ухвалення судом обвинувального вироку та набрання ним законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд вважає за необхідне зарахувати в строк призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 за даним вироком покарання строк попереднього ув`язнення обвинуваченого у межах даного кримінального провадження, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період тримання під вартою з 29.09.2023 по 02.10.2023 та з 19.03.2024 по день набрання вироком законної сили.

Розглядаючи заявлений цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, суд виходить з наступного.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи

На цьому наголосила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц та Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.10.2020 у справі № 705/3876/18.

Суд приймає визнання обвинуваченим цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в обсязі її доведення належними доказами.

Як вбачається із заявленого цивільного позову, потерпілий ОСОБА_7 просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 7 043,9 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав повністю.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з яким у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд вважає вимоги потерпілого підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого йому було завдано матеріальну шкоду, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Таким чином, в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, заявлена до стягнення з обвинуваченого, оскільки така сума підтверджена належними доказами в розумінні ст.ст. 76 - 80 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. ст. 56, 62 Конституції України фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно до п. 2 ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 під час і після вчинення кримінального правопорушення щодо нього, зазнав страждань, що виразились у тривалому переживанні, душевних стражданнях, суттєвому порушенні звичного способу життя, зокрема душевного спокою.

З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

Отже, суд з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, визначає розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого в сумі 6000 грн. Саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Долю процесуальних витрат, суд вирішує на підставі ст.ст.118-124 КПК України, які підлягають стягненню з обвинуваченого у дохід держави, оскільки витрачені на доведення його вини.

Керуючись ст.ст.7, 100, 124, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2024, остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати у строк відбутого ОСОБА_5 покарання строк попереднього ув`язнення у межах даного кримінального провадження з 29.09.2023 по 02.10.2023 та з 19.03.2024 до дня набрання вироком законної сили, виходячи з положень ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_7 до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 7 043,9 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 6000 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню:

-скріншоти листування з « ОСОБА_5 »; копія квитанції про переказ грошових коштів, фото велосипеда, копія паспорта ОСОБА_5 ; копія гарантійного талону на велосипед марки «GT» моделі «Avalanche Elite 2014» та копія квитанції; копії гарантійних талонів та товарних чеків на 12 велосипедів; 3 договору прокату велосипедів та 6 товарних чеків;- долучено до матеріалів кримінального провадження, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання;

-велосипед марки «GT», моделі «Avalance Elite», білого кольору, з колесами діаметром 26 дюймів, 2014 року випуску, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишити у потерпілого ОСОБА_7 ;

-велосипед сірого кольору, на рамі якого наявний надпис, червоного кольору - «TREK», велосипед білого кольору, із полосками чорно-червоного кольору, на рамі якого наявний надпис, білого кольору - «Infiniti», велосипед сірого кольору, на рамі якого наявний надпис, чорного кольору - «Leon», велосипед синього кольору, на рамі якого наявний надпис, чорного кольору - «Leon», велосипед чорного кольору із полосками червоно-синього кольору, на рамі якого наявний надпис, чорного кольору - «Giant», велосипед синього кольору, на рамі якого наявний надпис, чорного кольору - «Formula», велосипед синього кольору, на рамі якого наявний надпис, червоного кольору - «Formula» та на якій прикріплений пластиковий кейс чорного кольору, велосипед сірого кольору, на рамі якого наявний надпис, червоного кольору - «Formula» та на якій прикріплений пластиковий кейс чорного кольору та велосипед чорного кольору, на рамі якого наявний надпис, червоного кольору - «Formula», на багажнику якого прикріплений пластиковий кейс чорного кольору, які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити у потерпілого ОСОБА_6 ;

-копію паспорта ОСОБА_5 , який долучено до матеріалів кримінального провадження, повернути ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів, загальна сума яких становить 5 736 грн. 00 коп., у зв`язку з проведенням судових товарознавчих експертиз: № СЕ-19/124-23/10426-ТВ від 19.09.2023, яка складає 1 673 грн. 00 коп.; № СЕ-19/124-23/10418-ТВ від 15.09.2023, яка складає 1 195 грн. 00 коп.; № СЕ-19/124-23/10424-ТВ від 22.09.2023, яка складає 956 грн. 00 коп.; № СЕ-19/124-23/10423-ТВ від 26.09.2023, яка складає 956 грн. 00 коп.; № СЕ-19/124-23/11099-ТВ від 25.09.2023, яка складає 956 грн. 00 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1