ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1182/24 Справа № 204/5243/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування, а саме до 12 червня 2024 року, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя прийняв до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, а також дійшов висновку про продовження існування ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, вказує, що прокурор не зазначив та не надав суду жодного доказу на підтвердження зазначених ним у клопотанні ризиків. Вказує, що прокурор фактично обмежився формальним переліченням можливих ризиків, без конкретної їх доведеності.

Крім цього захисник вказує, що ОСОБА_6 був затриманий 12 грудня 2023 року та за весь час його перебування під вартою, було проведено лише його допит в якості підозрюваного, при цьому інших слідчих дій за його участі не проводилося. Зазначає, що ОСОБА_6 вже тривалий час тримається під вартою, що фактично вказує на порушення принципу розумності строків такого тримання.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_6 раніше не судимий, ніколи не притягувався до будь-якої відповідальності, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, що в сукупності свідчить про можливість застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований є висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.

Так, враховано, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні в організованій групі особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, а отже, очікування досить сурового покарання свідчить про продовження існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з метою його уникнення, а тому продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування є достатньо виправданим.

Разом з цим, доводи апеляції сторони захисту про можливість застосування до підозрюваного також альтернативного запобіжного заходу у виді застави, є слушними з огляду на таке.

Так, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 183, ст. 199 КПК України, слідчим суддею неповно досліджені обставини, що враховуються при вирішенні питання при продовженні такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, оскільки не була розглянута можливість застосування альтернативних запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Необхідно зважати на те, що серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти. Тяжкість обвинувачення, як на це вказує прокурор, не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Окрім того, відповідно до висновків Європейського суду з прав людини у справах «Ткачов проти України» від 13.12.2007 p., «Єлоєв проти України» від 06.11.2008р., де зазначено, що ...ризики неналежної процесуальної поведінки підозрюваного з часом зменшуються .

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.п. 61, 62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України»), існування обґрунтованої підозри щодо вчинення заявником тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. У практиці ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Отже, з практики Європейського суду з прав людини випливає, що суд повинен уважно ставиться до того, що зі спливом часу продовження тримання особи під вартою потребує більшого обґрунтування і що сторона обвинувачення повинна надавати додаткові підстави щодо цього питання.

Проте з моменту застосування до підозрюваного ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме з 12 грудня 2023 року, сторона обвинувачення не заявляла про нові ризики, які виправдовують подальше тримання його під вартою.

В свою чергу сторона захисту зазначила, що ОСОБА_6 перебуває під вартою вже більше шести місяців, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні та виховує чотирьох малолітніх дітей, раніше не судимий, що не спростовано, ні прокурором в судовому засіданні, а ні матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, задовольняючи клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не в повній мірі з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти визначеному ризику.

Європейський суд з прав людини підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправданим за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). При цьому, ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного особою під вартою (п. 64 рішення ЄСПЛ «Ноймайстер проти Австрії»).

У той час як серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи (рішення ЄСПЛ «Гарицький проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Отже, зважаючи на зазначені вище правові позиції, враховуючи перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою вже досить тривалий час, у зв`язку з чим вірогідність ризику щодо ухилення його від суду значно зменшується, тому не визначення у даному випадку альтернативного запобіжного заходу фактично свідчить про недотримання конституційних гарантій захисту його прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності).

Зі статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06.11.2007, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

При визначенні розміру застави, суд зважує не лише на обсяг повідомленого обвинувачення та можливість настання тяжких наслідків для конкретної особи, однак і виходить з тих позицій Європейського Суду, відповідно до яких визначення суми коштів, яку повинна надати особа, виходячи лише з можливих розмірів збитків, не відповідає статті 5 § 3 Європейської Конвенції. Застава повинна визначатися даними про особу, щодо якої обирається застава, її особистістю, добробутом, іншими ознаками, тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання переховуватися.

Отже, зважаючи на зазначені вище правові позиції, враховуючи перебування ОСОБА_6 під вартою досить тривалий час, закінчення досудового розслідування, зменшення ризику неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, подальше тримання його під вартою свідчитиме про недотримання конституційних гарантій захисту його прав і свобод людини і громадянина, принципів справедливості, рівності та домірності (пропорційності).

Таким чином, за наведених обставин, враховуючи особу підозрюваного, який має міцні соціальні та сімейні зв`язки, позитивні характеристики по місцю проживання, наявність на утриманні чотирьох малолітніх дітей, недоведеність прокурором недостатності застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні. Також слід врахувати відсутність нових ризиків, майновий стан підозрюваного, та виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є необхідним і достатнім також визначити ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у 150 розмірах прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 454 200 гривень, оскільки саме такий розмір застави, буде достатнім та в повній мірі гарантуватиме виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, в разі її внесення, та не буде завідомо непомірним для нього.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20 листопада 2010 року у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на разом наведене, апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню, оскаржувана постанова судді скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 311 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 червня 2024 року року.

Визначити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 150 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 454 200 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті) гривень, яку підозрюваний або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду (отримувач коштів), , МФО 820172, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, поточний рахунок отримувача: UA1086699, та надати документи, що підтверджують сплату застави слідчому та прокурору.

У разі сплати суми застави, звільнити ОСОБА_6 з-під варти та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, до 12 червня 2024 року, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця перебування;

- не спілкуватися з підозрюваними та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4