УХВАЛА

09 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 527/3161/22

провадження № 51-1420ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року, а також клопотання про поновлення строку касаційного оскарження,

встановив:

Не погоджуючись із зазначеними вище судовими рішеннями, ОСОБА_4 поза межами строку на касаційне оскарження подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій порушив питання про поновлення строку касаційного оскарження.

Поважними причинами пропуску строку касаційного оскарження, на переконання засудженого, є те, що його було взято під варту 12 липня 2023 року у іншому кримінальному провадженні. Зазначена обставина, як стверджує скаржник, ускладнила отримання документів, необхідних для подання касаційної скарги.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 426 Кримінального процесуального Кодексу України (далі - КПК) касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. Воно надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, визначитися зі своїми аргументами та їх обґрунтуванням.

Найперше Верховний Суд зазначає, що зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що вироком Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого його звільнено на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України з іспитовим строком 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 цього кодексу.

Надалі за результатами розгляду апеляційної скарги прокурора на згаданий вище вирок Полтавський апеляційний суд 10 травня 2023 року ухвалив свій вирок, згідно з яким ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна. Крім того, суд апеляційної інстанції зазначив у вироку, що строк відбування покарання ОСОБА_4 необхідно рахувати з моменту взяття його під варту на виконання вироку суду.

Викладені вище обставини свідчать, що засуджений ОСОБА_4 на момент проголошення вироку апеляційного суду не перебував під вартою.

Вирок Полтавського апеляційного суду проголошено 10 травня 2023 року, а тому останнім днем подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції для засудженого було 11 серпня 2023 року.

Однак касаційну скаргу (підписану 02 березня 2024 року) з клопотанням про поновлення строку касаційного оскарження (підписане 28 березня 2024 року) ОСОБА_4 подав поза межами строку на касаційне оскарження, а саме 01 квітня 2024 року (згідно з відбитком поштового штемпеля на конверті).

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, зокрема, що пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Водночас наведені засудженим обґрунтування про необхідність поновлення строку на касаційне оскарження Суд не визнає поважними з огляду на таке.

Верховний Суд ураховує те, що встановлений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. Особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право.

Хоча ст. 117 КПК містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. За сталою практикою Верховного Суду під поважними причинами необхідно розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Верховний Суд зауважує, що згідно з приписами ч. 2 ст. 426 КПК строк на касаційне оскарження вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року та вироку Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року для ОСОБА_4 обраховується з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, оскільки засуджений на час проголошення вироку судом апеляційної інстанції не перебував під вартою, що він і не заперечує, а тому початок перебігу цього строку для засудженого ОСОБА_4 жодним чином не пов`язаний з отриманням копії оскаржуваного судового рішення.

Що стосується зазначеної засудженим причини пропуску строку на касаційне оскарження, зокрема взяття його під варту в іншому кримінальному провадженні, то ця обставина, на переконання колегії суддів Верховного Суду, не є поважною з огляду на таке.

Так, згідно з матеріалами провадження копію вироку Полтавського апеляційного суду ОСОБА_4 отримав 18 січня 2024 року.

Водночас оскаржуваний вирок Полтавського апеляційного суду проголошено 10 травня 2023 року, однак засуджений не зазначає жодних обставин, які перешкодили йому отримати копію оскаржуваного вироку раніше 18 січня 2024 року, як до взяття його під варту (на початку липня 2023 року, тобто більше ніж через два місяці після проголошення оскаржуваного вироку) в іншому кримінальному провадженні, так і після взяття його під варту.

Стосовно узагальненого твердження касатора про те, що взяття його під варту ускладнило отримання документів, необхідних для подання касаційної скарги, Верховний Суд зазначає, що самостійно ця обставина не є поважною, оскільки з клопотання не вбачається існування об`єктивних перешкод для отримання засудженим документів, а тому ця обставина, на переконання колегії суддів, не завадила подати касаційну скаргу в передбачений законом строк. Інших причин, які унеможливили подання ОСОБА_4 касаційної скарги у встановлений строк у клопотанні не наведено.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо її подано після закінчення строку на касаційне оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Тому Верховний Суд, керуючись зазначеними приписами, вважає за необхідне повернути касаційну скаргу, оскільки ОСОБА_4 подав її після закінчення строку касаційного оскарження, а наведені ним причини пропуску строку не є поважними.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 про поновлення строку касаційного оскарження вироку Глобинського районного суду Полтавської області від 05 грудня 2022 року та вироку Полтавського апеляційного суду від 10 травня 2023 року залишити без задоволення.

Повернути касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3