Житомирський апеляційний суд
Справа №295/6394/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
13 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.04.2024 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гуменники, Коростишівського (Житомирського) району, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Зазначає, що ризики, на які послався прокурор, недоведені та слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 свою вину визнає, щиро кається, співпрацює із органами досудового розслідування, викрадене майно повернуто потерпілому та обвинувальний акт вже перебуває в суді, а тому відсутні обставини, які можуть перешкоджати застосуванню більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк у межах строку досудового розслідування.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.01.2024 року, приблизно о 16 год. 05 хв., ОСОБА_8 перебував на спортивному майданчику ліцею АДРЕСА_2 , де малолітні ОСОБА_10 зі своїм другом ОСОБА_11 грали у м`яч. В подальшому, ОСОБА_8 на футбольних воротах помітив барсетку чорного кольору з тканини, яка належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звідки виглядав мобільний телефон торговельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 11 Twilight Blue», який належить ОСОБА_12 .
В цей день, час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_8 , повторно, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою реалізації якого, ОСОБА_8 попросився пограти у м`яч разом із незнайомими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, ОСОБА_8 , повторно, достовірно знаючи, що в Україні введено воєнний стан, пересвідчившись у сприятливій обстановці, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються непоміченими, підійшов до барсетки, яка належить ОСОБА_10 , та витягнув з неї мобільний телефон торговельної марки «Хіаоmі», моделі «Redmi Note 11», у корпусі синього кольору, ІМЕІ 1- НОМЕР_1 , ІМЕІ 2- НОМЕР_2 , вартістю 4133, 00 грн., в якому знаходилася сім-картка мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , після чого, поклав останній до кишені своєї куртки та почав уходити.
Однак, у подальшому, його дії було викрито ОСОБА_10 , який одразу виявив крадіжку мобільного телефону. Знаходячись біля забору на спортивному майданчику ліцею, ОСОБА_10 почав просити у ОСОБА_8 повернути останньому мобільний телефон, таким чином, повідомивши останньому, що його дії, направлені на таємну крадіжку чужого майна, були викриті. На вимогу ОСОБА_10 ОСОБА_8 не відреагував належним чином та втік з місця вчинення кримінального правопорушення, та, в подальшому, розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_13 майнову шкоду на суму 4133, 00 грн.
25.03.2024 року ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
Поряд з цим, наявні ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливість обвинуваченого переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати та потерпілого, свідків в даному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та доведеність прокурором ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного та захисника в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 слідчим суддею враховані вимоги ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197 КПК України.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам :1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
25.03.2024 року ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.
У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, стороною захисту не оспорюється.
Крім того, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Так, наявність ризику переховування підтверджується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років та усвідомлюючи тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, може ухилятись від органів досудового розслідування та суду. Крім того, під час досудового розслідування після повідомлення йому про підозру та отримання копії клопотання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, ОСОБА_8 залишив місце проживання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук постановою слідчого СВ Житомирського РУП від 12.04.2024 (а.п.100-112).
Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків обґрунтований тим, що підозрюваний ОСОБА_8 може чинити тиск на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою схиляння їх до зміни показань, оскільки потерпілі та свідки ще не допитані судом.
Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обґрунтований тим, що підозрюваний ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований та раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що при наявності обґрунтованої підозри та з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Тому доводи захисника щодо недоведеності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.
Враховуючи доведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави у межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України.
Доводи апелянта про те, що до підозрюваного ОСОБА_8 може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою - у виді домашнього арешту, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки під час розгляду клопотання та апеляційного розгляду не встановлено достатніх стримуючих факторів від порушень з боку підозрюваного своїх зобов`язань в разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, враховуючи перебування підозрюваного у розшуку під час досудового розслідування.
Не наведено доводів, які б вказували на належну процесуальну поведінку підозрюваного в разі обрання йому запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою і в апеляційній скарзі.
За таких обставин, є безпідставними посилання апелянта на те, що слідчий суддя не розглянув можливості застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
З висновками слідчого судді колегія суддів погоджується та звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не можуть бути визнані колегією суддів достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: