Справа № 128/1747/21
Провадження №11-кп/801/487/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження № 0000185 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2021 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Педоси Погребищенського району Вінницької області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України їй призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок строку покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з дня затримання на виконання вироку суду, що набрав законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано попереднє ув`язнення з 03.03.2021 по 16.08.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з обвинуваченої ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів в розмірі 20816 (двадцять тисяч вісімсот шістнадцять) гривень 03 копійки.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна та вирішено питання про долю речових доказів.

Судом установлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_9 спільно проживали у житловому будинку АДРЕСА_1 . 02.03.2021 близько 19 години 00 хвилин ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв у зв`язку із святкуванням дня народження, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходилась у приміщенні однієї з кімнат будинку за місцем проживання, де, тримаючи в руках кухонний ніж, готувала вечерю. В цей час до будинку зайшов ОСОБА_9 , після чого між ним та ОСОБА_7 розпочалась сімейна суперечка, в ході якої у останньої виник злочинний умисел на заподіяння смерті чоловіку. З цією метою ОСОБА_7 діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи в руках ніж, нанесла ним два удари в область грудної клітки та лівого передпліччя ОСОБА_9 , чим спричинила тілесні ушкодження, від яких останній помер на місці події. Відповідно до висновку судово-медичного експерта №204, при судово- медичній експертизі трупа ОСОБА_9 була виявлена проникаюча колото-різана рана передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця, яка виникла від дії предмету (поперечний переріз 1,4-1,5 см на рівні занурення, довжиною близько 10 см), що має колюче-ріжучі властивості (можливо типу клинка ножа, що мав обушок та гостре лезо), належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця, що ускладнилась тампонадою серця кров`ю. Між проникаючою колото-різаною раною передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця та смертю ОСОБА_9 є причинний зв`язок. Також при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 були виявлені рани на лівому плечі та на лівому передпліччі, які виникли від дії предмета, що має ріжучі властивості, належать до легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не стоять. Всі вищевказані тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_9 виникли незадовго до настання смерті, можливо в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи, 02.03.2021. Враховуючи наявні судово-медичні дані, ОСОБА_9 на момент отримання проникаючої колото-різаної рани передньої поверхні грудної клітки з ушкодженням серця перебував у вертикальному або близькому до вертикального положенні і удар був нанесений в напрямку спереду назад та дещо знизу вверх. Смерть ОСОБА_9 настала в короткий проміжок часу, який міг вимірюватись хвилинами після спричинення йому колото-різаного поранення грудей. При судово-токсикологічній експертизі крові та сечі від трупа ОСОБА_9 виявлено етиловий спирт у концентрації 2,1 проміле у крові та 2,8 проміле у сечі. Така концентрація алкоголю по відношенню до живих осіб може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство - умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали.

В апеляційній скарзі захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ставиться питання про зміну вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок суворості. Просить звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що обвинувачена повністю визнала вину, розкаялась у вчиненому. Також судом не взято до уваги умови життя обвинуваченої, яка зазнавала постійних ревнощів та застосування фізичної сили з боку потерпілого, позитивну характеристику за місцем проживання. Сукупність зазначених обставин на переконання захисника дають підстави дійти висновку про можливість виправлення і перевиховання особи без ізоляції від суспільства у мовах контролю з боку органів пробації.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги захисника з підстав, вкладених в ній та просили задовольнити в повному об`ємі.

Прокурор ОСОБА_6 заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника вважаючи вирок суду в тому числі в частині призначеного покарання законним і обґрунтованим.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідача, виступи учасників провадження, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 405 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з вироку, суд встановив фактичні обставини справи і дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Даний висновок ґрунтується на зібраних у встановленому законом порядку та належним чином перевірених судом доказах, які в апеляційній скарзі не заперечуються і перевірці в апеляційній інстанції не підлягають.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність призначеного покарання через суворість, суд виходить з наступного.

Відповідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому відповідно до ч. 2 ст. 52 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За приписами ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.

Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Таким чином кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести, та з іншої сторони такі заходи примусу мають бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

Також необхідно зазначити, що Верховним Судом 01.02.18 у справі №634/609/15-к (провадження 51-658км17) визначено поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, підставами для якої при призначенні покарання виступають зокрема оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, в тому числі можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України.

Повертаючись до доводів апеляційної скарги захисника про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням суд наголошує, що ч. 1 ст. 75 КК України визначено, якщо суд, при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільненні від відбування покарання з випробуванням.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст. 75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

У даному кримінальному провадженні установлено, що обвинувачена ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Окрім цього місцевим судом встановлені обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої та істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого - визнання вини, щире каяття та вчинення злочину внаслідок системного жорстокого поводження з боку потерпілого.

Такі дані про особу обвинуваченої у сукупності з встановленими обставинами провадження та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення дали суду підстави для призначення покарання нижчого від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України.

Однак враховуючи непоправні наслідки кримінального правопорушення у виді смерті потерпілого, на переконання суду звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням навіть з покладенням на неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України, які передбачають комплекс заходів, спрямованих на корекцію соціальної поведінки або її окремих проявів, формування соціально сприятливих змін особистості, які можливо об`єктивно перевірити, не здатні забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченої без відбування покарання.

Разом з тим суд відповідно до положень ч. 2 ст. 404 КПК України вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги та прийняти рішення про зміну вироку, оскільки таке рішення покращує становище обвинуваченої.

Так, оскаржуваним вироком у строк покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (у редакції Закону, що діяв на момент ухвалення вироку) зараховано попереднє ув`язнення з 03.03.2021 по 16.08.2021 включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Однак Законом України № 3342-ІХ від 23.08.2023 внесено зміни до ст. 72 КК України та, з-поміж іншого, положення зазначеної норми закону про кримінальну відповідальність доповнено частиною сьомою, якою установлено, що домашній арешт зараховується судом у строк покарання у співвідношенні, за яким три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності.

У цьому кримінальному провадженні ухвалою Вінницького районного суду від 16.08.2021 (т. 1, а. п. 68, 76-78) відносно обвинуваченої ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт до 14.10.2021 включно. Зазначений запобіжний захід в подальшому не продовжувався.

За таких обставин відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) термін цілодобового домашнього арешту також підлягає зарахуванню у строк покарання з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 06 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000185, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.03.2021 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України змінити в частині зарахування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у строк покарання через неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Доповнити резолютивну частину вироку вказівкою про зарахування відповідно до ч. 7 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 3342-ІХ від 23.08.2023) у строк покарання ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту з 27 серпня 2021 року до 14 жовтня 2021 року включно у співвідношенні, за яким три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Відповідно до ч. 4 ст. 532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Судді: