ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою суду було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою та обрано обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 11 травня 2024 року включно.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 інкримінований злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винуватими у інкримінованому злочині, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість обвинуваченого ОСОБА_7 незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні у судовому засіданні прокурором не доведений, оскільки стадія допиту потерпілого вже закінчилась.

Вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходжу у вигляді тримання під вартою, суд врахував те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Суд зазначив, що ОСОБА_7 утримується під вартою вже більше 8 місяців. Дослідивши матеріали провадження суд прийшов до висновку про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати місце проживання у визначений судом період та застосуванням електронного засобу контролю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та змінити йому запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з постійним перебуванням за місцем мешкання.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що клопотання прокурора є необґрунтованим, а ризики не підтвердженими належними та достатніми доказами.

Судом не враховано дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку, та мати похилого віку.

Мотиви суду.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першої цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що захисник оскаржує ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що захисник оскаржує рішення суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, яке не входить до вичерпного переліку випадків оскарження ухвал, згідно ч. 2 ст. 392 КПК України.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вищенаведені норми закону, які є імперативними і містять вичерпний перелік рішень, які підлягають апеляційному оскарженню, вважаю, що апеляційна скарга захисника подана на рішення, що апеляційному оскарженню не підлягає.

Також приймається до уваги, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла відображення зокрема у рішенні у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Колегія суддів також зважає на позицію Верховного Суду, викладену в постанові № 51-7299км18 від 27 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, та враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою було відкрито помилково, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2024 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 11 травня 2024 року включно, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4