Справа № 729/654/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/353/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , фактично проживаючому АДРЕСА_2 , громадянину України, з вищою освітою, розлученому, який має одну малолітню дитину, працював як фізична особа підприємець, в силу ст. 89 КК України не судимому, продовжений строк тримання під вартою до 15 квітня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який, суд не встановив, ризики, що були враховані під час обрання запобіжного заходу, на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду про продовження строку тримання його під вартою скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити раніше обраний запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю або визначити розмір застави.

Аргументує тим, що вказуючи на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, прокурор не наводить достеменних відомостей на їх підтвердження, при тому, що стороною захисту наведено доводи на спростування наявності заявлених ризиків. Так, він не має наміру ухилятися від суду, оскільки має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, неповнолітню доньку, при тому, що не завершений судовий розгляд не в його інтересах, так як з пред`явленим обвинуваченням він повністю не згоден.

Ризик впливу на потерпілу та свідків взагалі не підтверджений, оскільки їх показання вже записані, зняті на відео і не бачитись з цими особами тільки в його інтересах. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення тільки через те, що раніше він притягувався до кримінальної відповідальності, на думку обвинуваченого, є наклепом з боку прокурора, адже він став на шлях виправлення , умовний термін відбутий і судимість погашена, він вважається не судимим.

Не погоджується з ризиком щодо стану сп`яніння, адже це взагалі неприпустимо, жодних відомостей про те, що він перебував у стані сп`яніння не існує, ніякого медичного обстеження не проводилось, перебуваючи на волі він займався спортом та вів здоровий спосіб життя, допомагав батькам та виховував доньку. Звідки взявся цей ризик в матеріалах справи невідомо.

Звертає увагу на те, що за час перебування в Чернігівському слідчому ізоляторі стан його здоров`я погіршився, хронічні хвороби почали прогресувати, він неодноразово звертався за медичною допомогою але не може пройти повноцінне обстеження в умовах слідчого ізолятору, неодноразово викликалась невідкладна допомога.

На сьогоднішній день ризики, на які посилається суд, просто відсутні, в той час, як домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вважає, що всі перелічені ним обставини в сукупності узгоджуються з європейськими стандартами та свідчать про можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, так як він має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, тяжкий стан здоров`я, неповнолітню доньку та допомагає батькам.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який просив розглядати апеляційну скаргу за його участю і без участі його захисників, яких у нього два, підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що завдав кованим шампуром близько трьох колотих ударів в область грудної клітки ОСОБА_7 , таким чином заподіяв тілесні ушкодження у вигляді відкритої рани грудної клітки з ушкодженням серця, від яких останній помер на місці події, за що передбачена кримінальна відповідальність за ч. 1 ст. 115 КК України, що є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке передбачене покарання до 15 років позбавлення волі.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно врахував, що кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, на час розгляду клопотання прокурора судовий розгляд не завершений, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання ризик ухилитися від суду, є достатньо обґрунтованим.

При цьому, суд вірно врахував вік обвинуваченого, зважаючи на те, що існує реальний ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення і можливості обвинуваченого переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, характер вчиненого кримінального правопорушення, що значно підвищує ступінь його ризику для суспільства та окремих його громадян.

Відповідно до пункту 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, якщо цього вимагає суспільний інтерес.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, в навмисному вбивстві людини, саме цим виправдовується відповідний відступ, коли інтереси суспільства переважають над правами і свободами окремого громадянина, задля зменшення можливості обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення та довести, що за кримінально карні діяння особа може понести справедливе покарання.

Судовий розгляд ще не завершений, не досліджені докази, як сторони обвинувачення, так і сторони захисту. Саме після дослідження усіх обставин та доказів у кримінальному провадженні може бути вирішене питання щодо обґрунтованості та допустимості доказів кожної із сторін у кримінальному провадженні, надано їм оцінку та прийняте рішення про обставини, які вони доводять чи навпаки спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Інші питання під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею, судом не вирішуються. У тому числі не вирішується питання щодо наявності або відсутності обставин, які обтяжують покарання, визначені ст. 67 КК України, як про це в апеляційній сказі зазначив обвинувачений, помилково вказавши, що вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння визначено прокурором, як ризик, передбачений ст. 177 КПК України.

Тому, з урахуванням тяжкості обвинувачення, обставин вчинення кримінального правопорушення, об`єктивних обставин, з яких судовий розгляд не завершений, та даних про особу обвинуваченого, продовження строків тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК України.

Вимога сторони захисту про визначення ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, не заслуговує на увагу.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, питання про визначення розміру застави віднесене до дискреційних повноважень слідчого судді, суду і має бути вирішене з огляду на всі встановлені обставини та підстави, в тому числі і тяжкість та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа.

З урахуванням викладено, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним заподіянням тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, які призвели до смерті ОСОБА_7 , приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого та високий ступінь встановлених щодо нього ризиків, які з плином часу не зменшились та не зникли, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки та виконання завдань кримінального провадження, на підставі ч. 4 ст.183 КПК України суд першої інстанції вірно не визначав розмір застави обвинуваченому ОСОБА_6 .

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 15 лютого 2024 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4