Справа № 948/848/23
№ провадження 1-кп/646/155/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2024 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі колегії суддів : головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 03.04.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000194 щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 289, ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.28 п.п. 1,9, 12 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.28 п.п. 1,9, 12 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.28 п.п. 1,9, 12 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України,

сторін кримінального провадження :

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, а також те, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду, впливати на потерпілих та свідків. Прокурор просив суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, без визначення застави. Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, вважав неможливим для запобігання вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, посилаючись на необгрунтованість підозри докази, відсутність ризиків та незадовільний стан здоров`я.

Інші учасники кримінального провадження підтримали позицію ОСОБА_5 та його захисника.

При вирішенні заявлених клопотань, суд враховує тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.28 п.п. 1,9, 12 ч.2 ст. 115, ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 194, ч.3 ст. 28 ч.1 ст. 263Кримінального кодексу України, а також сукупність відомостей про особу обвинуваченого, та вважає доведеним стороною обвинувачення продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні.

За положеннями статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Враховуючи характер обставин та спосіб вчинення кримінальних правопорушень, а саме те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні ним особливо тяжких злочинів проти найвищої соціальної цінності життя людей, що, з урахуванням можливого строку покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, яке йому може бути призначене, в разі визнання винуватості, може свідчити про те, що обвинувачений може переховуватись від суду. При цьому, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не залишивши особу під варту.

При оцінці ризику можливого впливу на потерпілих та свідків, суд приймає до уваги, положення частини четвертої статті 95 КПК України, відповідно до яких суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання, тому враховуючи, що не всі свідки на теперішній час не допитані, ризик можливого впливу на них її актуальним до тепер, оскільки вони мешкають в одній територіальній громаді з обвинуваченим, що не виключає можливості поза процесуального впливу на них, та вважає за необхідне застосувати один із важелів реагування на так звані можливі процесуальні диверсії зі сторони обвинуваченого з метою схилити потерпілих у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо посилань сторони захисту на необгрунтованість підозри, суд зазначає, що остаточна кваліфікація дій та доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються, підлягають з`ясуванню в процесі судового розгляду, разом з доводами щодо непричетності до окремих дій, що становлять об`єктивну сторону кримінальних правопорушень, та їх оцінка у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні буде надана судом з урахуванням достатності та взаємозв`язку під час ухвалення вироку.

Вказане вище свідчить про достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Твердження сторони захисту та аргументи щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, не мінімізують наявність вказаних ризиків та не спростовують можливість переховуватися від суду, а також вчинити позапроцесуальний вплив на потерпілих та свідків. Крім того, ці обставини існували на час вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів, і не стали стримуючим фактором для обвинуваченого від противоправних дій.

Враховуючи, що будь-які інші переконливі застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, у тому числі на незадовольний стан здоров`я, в матеріалах справи відсутні та не доведені стороною захисту під час розгляду цього клопотання, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора.

Підстави для визначення застави відсутні, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який спричинив загибель трьох людей.

Суд зазначає, що доцільність необхідності подальшого утримання обвинуваченого під вартою буде перевірена через нетривалий час в порядку ст. 331 КПК України, а сторона захисту не позбавлена можливості надати суду документи на підтвердження доводів щодо неможливості подальшого утримання обвинуваченого під вартою, або зміни обставин, які свідчать про нівелювання врахованих раніше ризиків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 197, 331, 350, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 31.08.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії цього судового рішення.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3