Справа № 369/1967/24
Провадження №1-кп/369/1511/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

за участю прокурора ОСОБА_5

за участю потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю захисника ОСОБА_9

за участю обвинуваченого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Боярка Київської області, одруженого, працюючого в КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня» на посаді різноробочий, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, -

встановив:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 лютого 2024 року обвинуваченому ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на 60 днів, починаючи з 06 лютого 2024 року до 05 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі. Вважає, що існують ризики того, що ОСОБА_10 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення. Вказує, що застосування іншого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні не є можливим.

Потерпілі підтримали думку прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_9 не заперечували щодо продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового процесу суд приходить до наступного.

Згідно ч.ч. 1,3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст. 178 КПК України, відповідно до якої, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 п.1 ч.2 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічного позбавлення волі. З урахуванням пред`явленого обвинувачення, суд вважає доведеним існування ризиків, що ОСОБА_10 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою уникнення відповідальності, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні..

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_10 у випадку визнання його винуватим в інкримінованому злочині, суд дійшов висновку, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, може не забезпечити його належної процесуальної поведінки, тобто є необхідним у цій конкретній справі.

Крім того, суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_10 , має такий високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_10 відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України не є особою, до якої не може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вищевикладене, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_10 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на строк 60 днів, починаючи з 02 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року включно.

Суд враховує підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України та не визначає обвинуваченому розмір застави на підставі п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. 176 - 178, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 331, 376, 392 КПК України, суд,-

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, починаючи з 02 квітня 2024 року до 31 травня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3