ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1576/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" травня 2024 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 (далі - суд), розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000798 від 16.05.2024, за обвинуваченням

ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Здвижка

Коростишівського району Житомирської області, громадянина

України, який зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Корольовського

районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року за ч. 2

ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк

один рік, звільненого від відбування покарання з випробуванням

на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком

тривалістю один рік,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 29 травня 2024 року в порядку ст. 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) надійшов обвинувальний акт з клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Відповідно до формулювання висунутого обвинувачення, яке суд визнає доведеним, ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку за таких обставин.

ОСОБА_2 обвинувачується у тому, що він маючи на меті протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, 16 травня 2024 року, приблизно о 09 год. 00 хв., перебуваючи неподалік станції КП «Київ метрополітен» «Дорогожичі», через месенджер «Телеграм», встановлений на його мобільному телефоні з невстановленою органом досудового розслідування особою за грошові кошти в сумі 770 грн домовився щодо незаконного придбання психотропної речовини - PVP, для власного вживання, без мети збуту.

Одразу ж після цього, ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне придбання психотропної речовини, для власного вживання, через мобільний додаток банку «Монобанк», встановлений на його мобільному телефоні, перерахував зазначену грошову суму на вказаний невстановленою органом досудового розслідування особою номер рахунку та отримав повідомлення з інформацією про місце знаходження психотропної речовини.

У подальшому, 16 травня 2024 року, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_2 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 4, в кущах забрав, тим самим умисно, незаконно придбав раніше замовлену психотропну речовину - PVP, масою 1,236 г, що знаходилась у прозорому пакеті із полімерного матеріалу з пазовим замком з фрагментом липкої стрічки синього кольору, яку ОСОБА_2 поклав до правої кишені штанів, у які він був одягнений, тим самим почав умисно, незаконно зберігати при собі для власного вживання, без мети збуту.

У той же день, приблизно о 10 год. 59 хв., за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 4, працівниками поліції затримано ОСОБА_2 , у якого у присутності двох понятих, з правої кишені штанів, у які він був одягнений, виявлено та вилучено прозорий пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком з фрагментом липкої стрічки синього кольору, у якому кристалоподібна речовина бежевого кольору, що у своєму складі містить психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), масою 1,236 г, яку ОСОБА_2 умисно, незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, включена до «Список № 2. Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», «Таблиця І», що входять до «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Кримінально-правова кваліфікація дій ОСОБА_2 органом дізнання визначена як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 382 КПК України, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Орган дізнання у цьому кримінальному провадженні довів, що суб`єкт проступку діяв умисно, але без мети збуту.

Проступок вчинений у формі - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, вчинене без мети його збуту.

Психотропна речовина, виявлена та вилучена у ОСОБА_2 є такою, обіг якого заборонено.

Психотропна речовина PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, включена до «Список № 2. Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено», «Таблиця І», що входять до «Перелік наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою КМУ від 06 травня 2000 року № 770.

Крім того, вага виявленої та вилученої психотропної речовини є більшою за встановлений невеликий розмір вказаної психотропної речовини, тобто підлягає кримінальній відповідальності (наказ Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року, № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», Таблиця № 2).

Обставини вчинення ОСОБА_2 16 травня 2024 року незаконного придбання та зберігання психотропної речовини, обіг якої заборонено, до моменту вилучення того ж дня, останнім не оспорювалися та беззаперечно визнавалися.

Водночас підстави розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, викладені в згаданому клопотанні прокурора, були ретельно перевірені судом під час призначення обвинувального акта до розгляду у спрощеному порядку.

З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, тобто передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, з чим беззастережно й погодився останній.

Щодо призначення ОСОБА_2 виду й розміру покарання за вказаний кримінальний проступок, то суд виходить з такого.

Суд, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України, зокрема, призначення покарання у межах, установлених у санкції частини статті, відповідно до положень Загальної частини КК України, із врахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, призначає покарання, що буде необхідним й достатнім для виправлення винного та попередження нових кримінальних правопорушень.

Санкція частини 1 ст. 309 КК України передбачає як альтернативні такі види основних покарань: штраф, виправні роботи, пробаційний нагляд, обмеження волі.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини провадження щодо вчинення кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, з середньо-спеціальною освітою, молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, не працює, має постійне місце проживання та сім`ю, наявність обставини, яка пом`якшує покарання, - щире каяття, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень є призначення ОСОБА_2 серед альтернативно передбачених покарань покарання у межах санкції статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягає і виконуються самостійно.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові суду касаційної інстанції, щкщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно.1

У цьому провадженні немає підстав стверджувати, що обвинуваченим порушено обов`язки за попереднім вироком суду від 23 травня 2024 року, яким він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, оскільки кримінальне правопорушення за цим провадженням ним було вчинено до ухвалення цього попереднього вироку і суд вважає необхідним призначити покарання, яке слід відбувати реально.

У зв`язку з чим вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю

один рік, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід у цьому провадженні не обирався.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись статтями 302, 370, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 23 травня 2024 року, яким ОСОБА_2 засуджено за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк один рік, та звільненого від відбування покарання з випробуванням на підставі статей 75, 76 КК України з іспитовим строком тривалістю

один рік, виконувати самостійно.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: психотропну речовину PVP, масою 1,236 г, передану на зберігання до камери схову Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 221541), знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_2 витрати за проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів (висновок експерта 22 травня 2024 року № СЕ-19/111-24/30301-НЗПРАП) у розмірі 3029,12 грн на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його оголошення з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1

1 Постанова об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року (справа № 760/26543/17, провадження № 51-3600кмо20).

URL: https://reyestr.court.gov.ua/Review/95042469.