Провадження № 1-кп/947/573/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.05.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001140 від 12.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свиноуст`є, Республіка Польща, громадянина України, українця, маючому індивідуальний номер платника податку НОМЕР_1 , з повною вищою освітою, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінальних правопорушень проходив військову службу за контрактом на посаді командира протичовнового корвету «Тернопіль» (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «капітан 3 рангу», раніше не судимому, -

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.1 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

Так, ОСОБА_6 , проходячи військову службу за контрактом на посаді командира протичовнового корвету «Тернопіль» (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «капітан 3 рангу» ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , а у подальшому передислокована до військової частини НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_3 (Практична гавань), діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання з метою назавжди ухилитися від обов`язків військової служби в порушення вимог ст. ст. 11, 12, 14, 15, 16, 49, 58, 59, 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 1 - 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України та законів України, 13.05.2014 вчинив дезертирство, тобто не з`явився на службу до військової частини НОМЕР_3 розташованої за адресою: АДРЕСА_3 (пункт прибуття військовослужбовців з тимчасово окупованої території визначений директивою Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 06.05.2014 № Д-1) у зв`язку із переведенням з тимчасово окупованої території АДРЕСА_2 та ухиляється від військової служби по теперішній час, не повідомляючи про себе органам військового управління, як про військовослужбовця, який не з`явився на службу до розташування вказаної військової частини, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 408 КК України за кваліфікуючими ознаками - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу у разі переведення.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи відповідно до положень

ст. 13 Закону України «Про громадянство України» громадянином України, являючись військовослужбовцем Збройних Сил України та проходячи військову службу за контрактом на посаді командира протичовнового корвету «Тернопіль» (військова частина НОМЕР_2 ), у військовому званні «капітан 3 рангу», в порушення ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 6, 23, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», діючи умисно, публічно, відкрито, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в період з березня по квітень 2014 року, більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе, знаходячись на території протичовнового корвету «Тернопіль» (військова частина НОМЕР_2 ) яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, чим вчинив державну зраду, тобто діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, що виразилося:

- у відмові в період з березня по квітень 2014 року, більш точну дату та час встановити не виявилось за можливе, на загальному шикуванні особового складу протичовнового корвету «Тернопіль» (військова частина НОМЕР_2 ) виконувати обов`язки несення військової служби у Збройних Силах України та заяві про намір проходити службу в Збройних Силах Російської Федерації;

- в укладанні в один з днів 2014 року, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, контракту про проходження військової служби у Збройних Силах Російської Федерації, зарахування до списків особового складу та в подальшому в період з 2014 року по теперішній час, більш точну дату встановити не виявилось за можливе, в проходженні військової служби у складі Збройних Сил Російської Федерації на сторожовому кораблі «Ладний».

Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту.

Обґрунтування застосування судом in absentia:

Відповідно ст. 129 Конституції України, ст. 7 КПК України, основними засадами судочинства в Україні - є верховенство права, законність, рівність усіх учасників судового розгляду перед законом і судом; повага до людської гідності.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст. 408 КК України, знає про розпочате щодо нього кримінальне провадження і протягом тривалого часу переховується від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим ухвалою суду від 13.11.2023 року прийнято рішення про здійснення спеціального судового провадження стосовно вказаного вище обвинуваченого та, відповідно, судовий розгляд проводився за відсутності обвинуваченого.

Таким чином, у зв`язку з здійснення спеціального судового провадження по зазначеному кримінальному провадженню, обвинувачений ОСОБА_6 не був допитаний судом в якості обвинуваченого по суті пред`явленого йому обвинувачення.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Отже, кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого повинно відповідати, у тому числі таким загальним засадам судочинства, як законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо (п.п. 2, 3, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Суть принципу законності відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, крім іншого, полягає у тому, що під час кримінального провадження суд, прокурор та слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 10 КПК України, суть принципу рівності перед законом і судом полягає у тому, що не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за будь-якими ознаками, у тому числі за політичними переконаннями.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що розгляд даного кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia) відповідає загальним засадам розгляду кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому розгляд даного кримінального провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника ОСОБА_5 , яка була забезпечена державою з Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Одеській області.

Обвинувачений ОСОБА_6 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора. Рекомендовані повідомлення поштового відправлення «Укрпошта» за місцем його проживання не надсилались, оскільки місцем проживання ОСОБА_6 є тимчасово непідконтрольна державі Україна територія.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_6 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його намір ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник ОСОБА_5 зазначила, що не має можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати в нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 при розгляді кримінального провадження, а саме приймала участь у дослідженні доказів, виступала у судових дебатах.

Докази, які досліджені судом

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Дослідивши під час спеціального судового провадження в судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд вважає, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України підтверджується наступними дослідженими та перевіреними під час судового розгляду доказами, а саме:

Фактичними даними, що містяться в показах допитаних під час судового розгляду свідків:

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_6 був командиром корвету «Тернопіль», який базувався в Севастопольській бухті, на момент подій 29.03.2014 року, ОСОБА_6 був командиром корабля чотири місяці. Навесні відбувався захват Верховної Ради АК, наша військова частина № НОМЕР_2 . В день подій їх по тривозі викликали на корвет «Тернопіль», який був приведений у бойову готовність, по секретному закритому каналу зв`язку отримали розпорядження вийти з бухти. Вони разом з кораблем « ОСОБА_8 » почали виходити з бухти, вийшли у відкрите море, але по закритому каналу зв`язку було надано розпорядження від керівництва повернутись назад, вони разом зі кораблем « ОСОБА_8 » повернулись і стояли в бухті. Потім вихід з бухти був перекритий російським буксиром. Він чув, як був висунутий командиру корвету ОСОБА_6 . ультиматум щодо переходу на бік керівництва Криму, і присягнули ОСОБА_9 , або вночі корвет буде захоплено російськими військовими. Кожному на корветі була видана зброя, вони чекали вночі штурму корвета, але штурму не було аж до 8 березня. Командир ОСОБА_6 не сходив з борту корабля, командир казав патріотичні речі, і таким чином тримався до референдуму, до проведення референдуму вони змогли зійти з корабля. Він зійшов з корабля і купив супутникову антену. З ОСОБА_6 по мобільному зв`язку розмовляв ОСОБА_10 , якому ОСОБА_6 , повідомив, що всі тримаються, підтримують українську сторону. Із екіпажу корвету ніхто не їздив на референдум, після проведення референдуму не можливо було зійти з корабля, за діями в Україні він спостерігав через супутникову антену. Командир ОСОБА_6 не агітував екіпаж перейти на бік росії, але йому було надано розпорядження не бунтувати екіпаж. Після трьох візитів, приблизно 20 або 21 березня, співробітників фсб, прозвучала бойова тривога, всі спустилися на пости, командир попередив, що буде штурм корабля, корабель буксирами притиснули до стінки, на вигляд це цивільний загін, включили систему водяного захисту, було чути глухі вибухи. Потім він почув, що корабель захоплено, збирати речі та виходити на стінку чекати подальших вказівок, всі розійшлись по домівкам. Наступного дня командир ОСОБА_6 сказав, що можна заїхати на корвет, забрати свої речі, і тоді він з подиву дізнався, що половину екіпажа корвету присягла росії, в той день він не бачив командира ОСОБА_6 . До цього штурму до них приїжджав майор та робив опитування окремо кожного члена екіпажу, пропонував продати батьківщину за квартиру та гроші. Командир ОСОБА_6 був до останнього на корветі, вони ще потім зустрічалися разів п`ять. Він сказав екіпажу корвету, що «вибачте хлопці я залишаюсь тут», рішення прийняв особисто. ОСОБА_6 їх збирав, вирішували побутові питання. Їх забрав великий автобус, який замовили їх тернопільські шефи, з корвету забрали тих хто за Україну на великому автобусі і відвезли до кордону. Всі кримчани, члени екіпажу, залишилися в Криму. Інша інформація йому відома зі слів його товаришив по службі. Роз`яснень щодо кримінальної відповідальності за зраду країни не було. Вивести корабель з бухти було можливо тільки якщо командир ОСОБА_6 проігнорувавши команду повернутися в бухту, але він як командир виконував накази. Команду, як на вихід з бухти, так і на повернення назад в бухту було надано ВМС України, у них не було виходу, вони не могли стріляти, тому, що були у бухті, відкритого військового протистояння не було. На момент здачі корабля, зброя була здана та закрита у арсеналі. Дії командира ОСОБА_6 були адекватні, не було ніяких нарікань на командира щодо зради, командир просто психологічно зламався.

- допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснив, що він на час подій був командиром котельного відділення на корветі «Тернопіль», командиром якого був ОСОБА_6 .. Корветбазувався в Севастопольській бухті, спочатку у північній стороні бухти біля причалу, але потім коли побачили машину з військовими без розпізнавальних знаків, яки почали роз приділятися по стінці і по кораблям які стояли в бухті, була тривога, вони відплили далі щоб їх не могли захопити. Накази він отримував від свого командира, який в свою чергу накази отримував від командира ОСОБА_6 . Після того, як вони відтягнулися від причалу, їх буксирами притиснули до стінки, їх не захоплювали, але вийти з бухти вони не могли, це продовжувалося 20 днів. На той час командири діяли згідно інструкцій вказаних в тривожній книжці, ніяких розпоряджень з Києва не надходило. Потім у них почала закінчуватися провізія, їм допомагали рідні, яких спочатку військові пропускали. Потім прийшло більше кораблів, які їх припирали до стінки, в день захоплення корвету вони спустилися у машинне відділення, чекали команду із командного пункту, була можливість запустити двигуну корабля і намагатися вийти з бухти, вихід з бухти був перекритий, але команди не було. Потім на корвет висадилися військові, які кричали «Работает спецназ», закидали командний пункт світло - шумовими гранати, він в цей час знаходився у машинному відділені на своєму пункті, до них зайшли наприкінці. Потім була команда відкривати двері, бо у кожного був свій зачинений відсік, прийшли військові і всіх вивели на корму, вийшов командир, повідомив, що корвет захоплено і командир ОСОБА_6 сказав, що вину бере на себе, всі строєм розійшлись туди де кожен міг переночувати. З ним проводив бесіду його безпосередній командир за прізвищем ОСОБА_12 , який дзвонив і вони всі збиралися у парку, питання порушувалися стосовно грошей, їм надавали гривні за які можна було зняти житло. Вони чекали часу коли їх централізовано вивезуть з міста. Особисто йому не пропонували перейти на бік російської влади. З приводу ОСОБА_6 він нічого казати не може, бо у подальшому спілкувався тільки зі своїм безпосереднім командиром. Потім їх передислокували у Тернопільську область, їх зібрали, сказали підійти до місця де будуть стояти автобуси, їх посадять на автобус і вивезуть з міста. Серед осі, які передислоковувалися ОСОБА_6 не було, після захоплення судна він його не бачив. ОСОБА_6 залишився на кораблі, бо це бойова одиниця за яку він, як командир відповідає.

Фактичними даними, що містяться в таких джерелах доказів:

- витяг із ЄРДР N?0001140 від 12.03.2015 року на 2 арк.;

- постанова про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 06.12.2022 року на 3 арк.;

- витяг з ЄРДР N?0000267 від 24.06.2022 року на 2 арк.;

- рапорт заступнику директора ТУ ДБР розташованого у місті Миколаєві від 23.06.2022;

-матеріали інтернет- публікацій, з яких вбачається, що ОСОБА_6 , є капітаном 3-го рангу Черноморського флота ВМФ росії, діючий помічник командира капітана корабля «Питливий». На час служби в ВМС був командиром корветів «Луцк» та «Тернопіль». Під час Кримської кризи зрадив присягу та перейшов на бік російської федерації.

- копія повідомлення про кримінальне правопорушення;

- супровідний лист начальнику ІНФОРМАЦІЯ_3 N?2192 вих. 14 від 29.05.2014 року;

- копія заяви про кримінальне правопорушення N?854/11/1-1300 від 27.05.2014 ;

- відповідь на заяву від ІНФОРМАЦІЯ_3 від 31.05.2014 року;

-витяг з Наказу N?1 командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.06.2014 року;

- копія Директиви N?Д-1 від 06.05.2014 року;

-Витяг з Наказу N?62 (по особовому складу) від 27.05.2014 року;

- копія послужної картки на ім?я ОСОБА_6 ;

- службова характеристика на ім?я ОСОБА_6 від 11.11.2014 року;

- функціональні обов`язки командира корабля;

- супровідний лист Військовому прокурору Одеського гарнізону Південного регіону України N?154/15/1-1805 від 27.11.2014;

- витяг з Наказу N?1 командира військової частини НОМЕР_4 (по стройовій частині) від 04.06.2014 року;

- відповідь на запит від ГУ ДФС в Одеській області N?1124/9/15-3211-01-13 від 24.02.2015 року;

- відомості щодо реєстраційних даних на вказаних у запиті фізичних осіб;

- відповідь на запит від ГУ ДФС в Одеській області N?1405/9/1532-11-01-13 від 11.05.2015 року;

- відомості щодо реєстраційних даних на вказаних у запиті фізичних осіб;

- постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку ОСОБА_6 від 12.03.2015 року;

- постанова про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 13.12.2015 року;

- постанова про відновлення досудового розслідування у кримінальному провадженні від 13.12.2015 року;

- постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного від 16.03.2015 року на 1 арк.;

- вимога УІАП ГУНП в Одеській області №16-05-6812 від 24.06.2022 р.

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій №2197 від 07.02.2016 р.;

- повідомлення військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України №2383 від 21.03.2016 року;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 24.06.2022 року;

- відповідь про опрацювання доручення слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві N?781/16-08/22 від 11.07.2022 року;

-відповідь про додаткове опрацювання доручення слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві N?885/16-08/22 від 19.07.2022 року;

- протокол огляду від 08.07.2022 року;

- протокол огляду від 11.07.2022 року;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_11 впізнав за фотознімками ОСОБА_6 , як особу яка навесні 2014 року зрадив військовій присязі на вірність Українському народові та перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту.

- довідка-додаток до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 у кримінальному провадженні №0000267 від 24.06.2022 року;

- доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій від 24.06.2022 року;

- відповідь про опрацювання доручення слідчому другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві 837/38/103-22 від 04.07.2022 року;

- рапорт начальнику УПК в Одеській області ДКП НП України від 04.07.2022 року;

- протокол огляду від 01.07.2022 року;

- CD-R диск з назвою «VIDEX», 700MB, 80 MIN, (07041814) 1 шт.

- супровідний лист від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів N?12/7-20-22/41 від 08.07.2022 року;

- диск для лазерних систем зчитування на (905 216 байт) N?856 від 08.07.2022 року ;

- постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного від 22.07.2022 року;

- постанова про зупинення досудового розслідування та оголошення розшуку підозрюваного від 08.12.2022 року;

- Висновок експерта N?CE-19/116-23/5639-ФП від 2.05.2023 «Ідентифікація особи за ознаками зовнішності за матеріалами зображення», з якого вбачається, що на фотознімках: з послужної картки ОСОБА_6 . аркуш кримінального провадження N? 18 (на звороті вказаного аркушу, фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором), протоколі огляду від 08.07.2022 на аркушах кримінального провадження 172 (фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором), 173 (фотозображення, які необхідно дослідити обведено червоним кольором), 177 (фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором), протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 на аркуші кримінального провадження 187 (об`єкт дослідження під фото N? 1 та обведено червоним кольором), протоколі огляду сайту «МИРОТВОРЕЦЬ» від 01.07.2022 на аркуші кримінального провадження 211 (фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором) - зображена одна й та ж сама особа. У протоколі огляду від 08.07.2022 на аркуші кримінального провадження: 174 (фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором) та на протоколі пред`явлення для впізнання за фотознімками від 18.07.2022 на аркуші кримінального провадження 187 (об`єкт дослідження під фото N? 1 та обведено червоним кольором), протоколі огляду сайту «МИРОТВОРЕЦЬ» від 01.07.2022 на аркуші кримінального провадження 211 (фотозображення, яке необхідно дослідити обведено червоним кольором) зображена, ймовірно, одна й та ж сама особа.

Так, за погодженням всіх учасників кримінального провадження в судовому засіданні додатки з відеозаписами у вигляді «CD-дисків» не переглядались, обмежились дослідженням письмових доказів.

Прокурор, який підтримує обвинувачення у зазначеному кримінальному провадженні в судовому засіданні відмовився від допиту свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , інші учасники кримінального провадження погодились з прокурором.

Судом в умовах повної змагальності процесу досліджені в повному обсязі всі докази, надані як обвинуваченням, потерпілим, захистом, можливість збирання інших доказів вичерпані, що визнано сторонами процесу, які підтвердили відсутність у них доповнень та інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Оцінка суду

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998 року, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009 року), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Окрім цього, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011 р.) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірланд проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, ОСОБА_15 , заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів наданих стороною обвинувачення, недостовірними чи недопустимими.

Захисник ОСОБА_5 діюча в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо розгляду даної справи в порядку спеціального судового провадження.

Захисник ОСОБА_5 під час судових дебатів просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , у зв`язку з невстановленням достатніх доказів доведенності його винуватості у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, тому наявні підстави ухвалити виправдовувальний вирок.

Аналізуючи вище перелічені докази в їх сукупності, провівши судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, а також в сукупності з показаннями свідків, суд приходить до висновку, що вказані докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що позиція захисту про відсутність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень безпідставна і не доведена належними доказами, суд дослідивши в ході судового розгляду обставини кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи в сукупності зібрані докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена поза розумним сумнівом у повному обсязі і кваліфікує його дії наступним чином.

-за ч.1 ст. 408 КК України за кваліфікуючими ознаками - дезертирство, тобто нез`явлення з метою ухилитися від військової служби на службу у разі переведення;

-за ч. 1 ст. 111 КК України державна зрада, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту;

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд

При призначенні покарання, згідно з вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, що містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (з наступними змінами), суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, якою передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів.

Зазначене узгоджується із положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен (…) при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому, суд враховує позицію ЄСПЛ, що кримінальне покарання переслідує, як прийнято вважати, подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Призначаючи покарання суд виходить із наступного

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 111 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого кримінального правопорушення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 408 КК України відноситься до категорії нетяжких кримінальних правопорушень.

Обставин, які, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , також не встановлено.

Враховуючи підвищену суспільну небезпеку вчинених обвинуваченим ОСОБА_6 злочинів проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану, які посягають на захист життєво важливих інтересів громадян, суспільства та держави, на її суверенітет, територіальну цілісність, недоторканість та обороноздатність, а також на суспільні відносини, які забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави та дані про особу винної, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що конкретні обставини кримінального провадження та наведені вище дані про особу обвинуваченого, дають підстави для призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі, яке буде необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч. 2 ст. 52 КК України, конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

Враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_6 додатковий вид покарання у вигляді конфіскації особистого майна.

Підстави для застосування положень ст. 69, 75 КК України відсутні, оскільки відсутні обставини, передбачені ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення з огляду на вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечних кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України.

Крім того, суд приходить до висновку, що за викладених вище обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, призначене судом покарання буде цілком справедливим та пропорційним, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Оскільки обвинувачений засуджується до покарання, яке має відбувати реально, то суд з метою виконання вироку, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, вважає за необхідне обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку.

Процесуальні витрати у відповідності до ст. 124 КПК України по справі стягнути з ОСОБА_6 .

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 323,369-376,615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 111, ч.1 ст. 408 КК України, призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 408 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- за ч.1 ст. 111 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією особистого майна;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією особистого майна.

Обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 засуджено до покарання, яке він має відбувати реально.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави за проведення експертиз в загальному розмірі 8 365 (вісім тисяч триста шістдесят п`ять) гривень.

Речові докази по справі відсутні.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті суду.

Суддя ОСОБА_1