Справа №173/512/24
Провадження №1-кс/173/130/2024
У Х В А Л А

іменем України

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретареві ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Верхньодніпровську клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 12.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

19 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 12.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий посилається на наступне: 12.02.2024, в період часу з 21.00 години по 22.00 годину, невстановлена особа, шляхом вільного доступу, незаконно заволоділа мопедом марки Honda Dio, рама НОМЕР_1 , об`єм двигуна 49.9 куб. см., сірого кольору, який знаходився поблизу магазину "Дюймовочка" на вул. Попова в м. Верхньодніпровськ Кам`янського району Дніпропетровської області, чим завдала матеріального збитку ОСОБА_3 (ЄО 1249)

12.02.2024 відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000086 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

В ході проведення огляду предмета від 12.02.2024 року в покинутому нежилому приміщенні по АДРЕСА_1 , було виявлено мопедом марки Honda Dio, рама AF35.1613476, об`єм двигуна 49.9 куб. см., сірого кольору.

На даний час вилучений у ході огляду предмета, а саме мопеда марки Honda Dio, рама AF35.1613476, об`єм двигуна 49.9 куб. см., сірого кольору, є тимчасово вилученим майном.

З метою забезпечення збереження вилученого автомобіля, як речового доказу по даному кримінальному провадженню, та який, у свою чергу, згідно із ч.1 ст.98 КПК України відповідає основним ознакам речового доказу, а саме є матеріальним об`єктом, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникла необхідність у клопотанні перед судом про арешт відповідного вилученого майна.

Таким чином, необхідність накладення арешту із забороною використання та розпорядження зазначеного майна зумовлена обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цих заходів може призвести до його зникнення або втрати та перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що вказане майно може бути відчужено.

Учасники процесу в судове засідання не з`явилися.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Слідчий суддя встановив, що 12.02.2024 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 статті 2 цієї статі, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна враховується наступне:

1)Правова підстава арешту майна;

2)Можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З доданих до клопотання документів вбачається, що існують обґрунтовані підстави вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, копії яких додані до клопотання.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під наступні критерії: є доказом вчиненого кримінального правопорушення та містить на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, тобто підпадає під критерії, зазначені у ст. 98 КПК України.

Крім цього, слідчий суддя притримується думки, що втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном в цьому випадку є виправданим, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, здійснюється на підставі закону, з метою задоволення суспільного інтересу, з дотриманням принципів пропорційності та справедливої рівноваги.

Враховуючи вищевикладене та принцип розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, з метою проведення слідчих процесуальних дій, для забезпечення, швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування, слідчий суддя вважає обґрунтованим та доцільним накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом заборони користуватись та розпоряджатись.

Керуючись ст. ст. 98,170 -175 КПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , погоджене з прокурором Жовтоводської окружної прокуратури про арешт майна за матеріалами досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000086 від 12.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на мопед марки Honda Dio, рама AF35.1613476, об`єм двигуна 49.9 куб. см., сірого кольору, який було вилучено слідчим відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, 12.02.2024 під час проведення огляду предмета, шляхом заборони користування та розпорядження даним майном з подальшим його зберіганням на території відділення поліції №3 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1