Справа № 296/3359/24
УХВАЛА

Іменем України

15 квітня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання старшого слідчого СВ Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000091 від 07.06.2023 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Волиця Житомирського району Житомирської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України у кримінальному провадженні № 0000091 від 07.06.2023,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням та просить продовжити строк застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, та покласти на підозрюваного процесуальні обов`язки.

В обґрунтування поданого клопотання вказав, що слідчим відділом Управління СБ України в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000091 від 07.06.2023 за підозрою громадянина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та громадянки ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно із Конституцією України, Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_7 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131(ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20.02.2014 Російською Федерацією розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення ЗС РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24.02.2022 о 5 год. президентом РФ ОСОБА_7 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. ЗС РФ, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах ЗСУ та інших військових формувань. Після чого, тоді ж, війська РФ сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України.

Так, на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом застосування зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Житомирській, Київській, Чернігівській, Херсонській, Миколаївській, Харківській, Сумській, інших областях та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05.02.2024 № 49/2024 продовжено з 14.02.2024 строком на 90 діб.

Так, 22.01.2023 у період часу з 10 год. по 16 год., ОСОБА_6 діючи з мотивів підтримки інформаційних впливів держави-агресора на шкоду інформаційній безпеці України та з метою їх поширення серед населення, перебуваючи у приміщенні залу ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виступила з промовою перед значною кількістю слухачів (не менше 23 осіб), в якій заперечувала збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

При цьому, ОСОБА_6 висловлювала твердження:

- які дискредитували Збройні Сили України через створення образу військовослужбовців ЗСУ як найманців-злочинців приватної армії для корпорації «Україна», вбивць співгромадян;

- які стверджували, що в Україні відбувається війна не держав чи країн, а корпорацій, ціллю якої є задоволення бізнес-інтересів, отримання економічної вигоди;

- які позиціонували Україну, як країну яка «воюет», «завоёвывает эту территорию кровью украинского народа», «права зарабатывает», та замовчували іншого учасника, а саме РФ;

- які стверджували, що Україна зацікавлена у цій війні, а її цілями є не оборона держави та захист громадян, територіальної цілісності та недоторканості, а задоволення комплексу меркантильних інтересів влади;

- які стверджували, що на території України відбувається громадянська війна, у якій у вужчому значенні громадяни України вбивають громадян України, а у ширшому - громадяни Української РСР вбивають громадян УРСР, та громадян Російської РСР, які теж є їхніми співгромадянами;

- які «приписування» представникам української влади нібито свідомий намір невизнання офіційно вторгнення та збройної агресії РФ проти України через створення владою фікції введення особливого правового режиму воєнного стану на території України.

У такий спосіб ОСОБА_6 діючи умисно, заперечувала збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

В той же час та в тому ж місці, ОСОБА_4 , використовуючи відеокамеру на власному мобільному телефоні марки «Samsung» моделі «SM-M515F/DSN» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , здійснив відеозапис вказаного виступу ОСОБА_6 , після чого, 24.01.2023 (точний час досудовим розслідуванням встановити не виявилось за можливе), перебуваючи за місцем свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи зазначений вище мобільний телефон та доступ до всесвітньої мережі «Інтернет», завантажив на власний канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ( URL -адреса: ІНФОРМАЦІЯ_5 виготовлений ним відео матеріал під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_8.» (URL-адреса: ІНФОРМАЦІЯ_6

У такий спосіб ОСОБА_4 діючи умисно, поширив серед невизначеного кола користувачів відеохостингу «YouTube», вищевказаний матеріал, який містив заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії РФ проти України як внутрішнього громадянського конфлікту.

У зв`язку з цим, 22.01.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мала Волиця Житомирської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, а 29.01.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженці м. Житомира, зареєстрованій та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_3 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 436-2 КК України.

Обставини, які дають достатні підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-1 КК України, підтверджуються зібраними у ході розслідування доказами.

Санкція частини 2 статті 436-2 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

04.03.2024 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду

м. Житомира щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього процесуальних обов`язків, який продовжено до 21 квітня 2024 року.

Крім того, заявлені ризики, на підставі яких до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, на даний час не зменшились, що підтверджується наступними обставинами.

Так, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнає, розуміє тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, а також передбачену законом тяжкість покарання, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 , розуміючи, що за виготовлення та поширення матеріалів, зміст яких містить заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії РФ проти України, як внутрішнього громадянського конфлікту, передбачена кримінальна відповідальність, з метою її уникнення, влітку 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), видалив з відеохостингу «YouTube» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (влітку 2023 року перейменував його назву на «ІНФОРМАЦІЯ_9»), що має URL-адресу: ІНФОРМАЦІЯ_5 відеозаписи під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_10.» та «ІНФОРМАЦІЯ_11.», на яких зафіксовано вищевказану зустріч проведену ОСОБА_6 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_4 , будучи особисто знайомий зі свідками у вказаному провадженні, може незаконно впливати на них, шляхом схиляння їх до зміни наданих ними показів, вчинення дій, спрямованих на знищення чи приховування інформації, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати проведенню досудового розслідування. Також, вільне пересування ОСОБА_4 може негативно вплинути на проведення слідчих (розшукових) дій та перешкоджати проведенню досудового розслідування іншим чином, тобто існує ризик, передбачений п.п.3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, 04.03.2024, у порядку встановленому ст. 135 КПК України підозрюваному ОСОБА_4 , особисто вручено повістки про виклик до слідчого для проведення допиту на 15 год. 00 хв. 07.03.2024 та на 12 год. 00 хв. 12.03.2024, на які він не з`явився без поважних причин, а також не повідомив про причини свого неприбуття.

Оцінюючи в сукупності викладене, та те, що заявлені ризики на даний час не зменшились, варто прийти до висновку, що останні виправдовують застосування до ОСОБА_4 цілодобового домашнього арешту та покладення додаткових обов`язків.

Окрім того, жодний інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 враховуючи факти наведені вище.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити. Також просив долучити до матеріалів клопотання ухвалу слідчого судді про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 07.06.2023 року.

Підозрюваний в судовому заперечив щодо заявленого клопотання та вказав, що він не потребує захисника, свої права буде захищати самостійно. Зазначив, що не перешкоджає вчиняти слідчому процесуальні дії.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

За наведених вище обставин 22.01.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру, а саме про те, що він підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 21.03.2024 у справі №296/2410/24 продовжено строк тримання під цілодобовим домашнім арештом підозрюваного ОСОБА_4 та продовжено обов`язки, визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира від 15.04.2024 у справі №296/3362/24 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 від 07.06.2023 року до п`яти місяців, тобто до 21.06.2024 року.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або в певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан; наявність судимостей; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Наявні у матеріалах клопотання докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, є достатніми та на час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтверджують наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний причетний до цієї події.

Крім того, прокурор у клопотанні вказав на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме на можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з конфіскацією майна або без такої. Не виключається також можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто, прокурором доведено, що наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про наявність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не встановлено, а також те, що наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, тому наявні достатні підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім, необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, строком до 21.05.2024 року, в межах строку досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Визначаючи строк запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що в клопотанні не наведено достатньо доводів про необхідність застосування до підозрюваного домашнього арешту впродовж всього строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст.40, 131, 132, 176-178, 181, 183-196, 194, 199, 309, ч.2 ст.376, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши цілодобово залишати вказане житло без дозволу слідчого, прокурора або суду за винятків випадків необхідності отримання медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я (повітряної тривоги) в умовах воєнного стану, строком до 21.05.2024 року (включно).

Продовжити строк дії обов`язків, покладених ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 04 березня 2024 року у справі №296/1151/24 на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні за №0000091 від 07.06.2023;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 21.05.2024 року включно.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1