КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року.

Таке рішення суд, врахувавши те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, що потягло за собою смерть людини, за який, у разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також наявність повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке знаходиться на розгляді у Святошинському районному суді м. Києва, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки він з ними усіма знайомий та проживав в одній місцевості, при цьому свідки у провадженні на даний час ще не допитані, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою,оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 , вважаючи ухвалу суду незаконною та такою, що не відповідає вимогам ст. 370 КПК України, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований відносно обвинуваченого ____________________________________________________________

Справа №11-кп/824/5800/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_7

Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_1

ОСОБА_6 , на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що ризики, на існування яких посилався прокурор у клопотанні, були суто формальними, декларативними, абстрактними та являли собою цілковиті припущення. Прокурором, всупереч положенням норми кримінального процесуального закону, до матеріалів клопотання не долучено доказів, які б підтверджували, що заявлені ризики існують, вони реальні і виправдовують застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, зазначає, що обґрунтовуючи наявність ризику переховуватися від суду прокурор у клопотанні посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_9 , з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому злочину, може вчинити спробу переховування від суду, однак даний ризик може бути частково нівельований шляхом покладення на обвинуваченого таких процесуальних обов`язків: здати на зберігання до органів державної влади свій паспорт або інший документ, що дають можливість виїхати з України та в`їхати в Україну; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Також вказує на те, що за увесь час здійснення досудового розслідування від потерпілої та свідків до правоохоронних органів не надходило жодних заяв (повідомлень) про спроби незаконного впливу на них з боку обвинуваченого ОСОБА_8 або третіх осіб в його інтересах шляхом погроз, вмовлянь, шантажу з метою зміни або відмови від своїх показань. До того ж, даний ризик може бути частково нівельований шляхом покладення на обвинуваченого обов`язку утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні.

Окрім цього, зазначає, що вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім передбачених у ст. 177 цього Кодексу ризиків, суд для прийняття законного і обґрунтованого рішення зобов`язаний був також оцінити у сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, проте судом не були враховані такі дані про особу обвинуваченого як те, що він раніше не судимий, у розшуку не перебував, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та має місце реєстрації і проживання в Житомирській області.

За таких обставин, вважає, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено невиправдано, тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який зможе повною мірою забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого і запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

З огляду на вказані вимоги закону апеляційний розгляд здійснено без участі сторін судового провадження, оскільки відсутні клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

За змістом положень глави 18 КПК України у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини її життя, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Зазначені вимоги кримінального процесуального закону, на переконання колегії суддів, були дотримані судом першої інстанції, а доводи захисника ОСОБА_11 в апеляційній скарзі про відсутність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_10 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непереконливими.

Як убачається з матеріалів провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_11 , Солом`янським районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження № 0003528по обвинуваченню ОСОБА_6 увчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121КК України.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд, врахувавши те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного злочину, що потягло за собою смерть людини, за який, у разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, а також наявність повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке знаходиться на розгляді у Святошинському районному суді м. Києва, мотивував існуванням на даний час ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, оскільки він з ними усіма знайомий та проживав в одній місцевості, при цьому свідки у провадженні на даний час ще не допитані, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, і тому визнав необхідним продовжити ОСОБА_6 строк тримання під вартою, оскільки інший, більш м`який, запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, оскільки судом об`єктивно були досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування найсуворішого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення, яке цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи захисника ОСОБА_11 в апеляційній скарзі проте, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 жодного з більш м`яких запобіжних заходів, є безпідставними.

Так, ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Враховуючи характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що потягло за собою смерть людини, за який, у разі визнання його винуватим, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, та наявність повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, яке знаходиться на розгляді у Святошинському районному суді м. Києва, а також приймаючи до уваги всі наявні у матеріалах провадження дані про особу обвинуваченого,та, з огляду на ці обставини, існування обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, усвідомлюючи суворість покарання за вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, з якими він знайомий та проживав в одній місцевості, при цьому свідки у провадженні на даний час ще не допитані, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржуваної ухвали за тими доводами, на які посилається в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 , а істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності продовження обвинуваченомуОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як і підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не встановила.

Що стосується тверджень захисника ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що ризик переховування від суду може бути частково нівельований шляхом покладення на обвинуваченого таких процесуальних обов`язків, як: здати на зберігання до органів державної влади свій паспорт або інший документ, що дають можливість виїхати з України та в`їхати в Україну; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду, то вказані обставини жодним чином не вказують на зменшення існування зазначених вище ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , зважаючи на конкретні обставини висунутого обвинувачення, характер та тяжкість діяння, яке йому інкримінується, і покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим у його вчиненні.

Крім того, враховуючи воєнний стан, який діє на території України, а також наявність тимчасово окупованих державою агресором - російською федерацією частини території України і у зв`язку з цим можливість незаконного перетину кордону з такими територіями, запобіжні заходи не пов`язані з позбавленням волі не відповідатимуть і не можуть забезпечити виконання мети застосування заходів забезпечення кримінального провадження у даному випадку стосовно ОСОБА_6 .

Доводи захисника ОСОБА_5 в апеляційній скарзі про те, що за увесь час здійснення досудового розслідування від потерпілої та свідків до правоохоронних органів не надходило жодних заяв (повідомлень) про спроби незаконного впливу на них з боку обвинуваченого ОСОБА_8 або третіх осіб в його інтересах шляхом погроз, вмовлянь, шантажу з метою зміни або відмови від своїх показань, а також, що даний ризик може бути частково нівельований шляхом покладення на обвинуваченого обов`язку утримуватись від спілкування з потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні, не заслуговують на увагу, оскільки це жодним чином не спростовує і не зменшує існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які наведені вище.

До того ж безпосередній допит свідків судом у даному кримінальному провадженні наразі не здійснено, при цьому прокурор має право заявити про допит свідків на будь-якій стадії судового розгляду, відповідно до визначеного судом обсягу доказів, які будуть досліджуватися, та порядку їх дослідження, а тому з великою ймовірністю існує ризик незаконного впливу на них, які є знайомими обвинуваченого.

Наведені захисником ОСОБА_5 в апеляційній скарзі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , зокрема те, що він раніше не судимий, у розшуку не перебував, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей та має місце реєстрації і проживання в Житомирській області, самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення вищезазначених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до обвинуваченого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, адже попри все це, ці обставини не стали для ОСОБА_8 стримуючим фактором для забезпечення його належної правослухняної поведінки.

Враховуючи наведене, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, що є змістом апеляційної вимоги захисника, принаймні на цій стадії судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

За вказаних вище обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року є законною та обґрунтованою, а отже, апеляційна скарга захисника ОСОБА_11 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 листопада 2023 року, якою ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 січня 2024 року, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3