Справа №639/2593/24
Провадження № 1-КП/639/324/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження №639/2593/24 (в ЄРДР №0000391 від 20.03.2024) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кулиничі Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого на посаді водія у ТОВ «Трансмейл-2012», раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

потерпіла - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

20.03.2024, приблизно о 05:03 (більш точний час під час досудового розслідування не встановлено), керував технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 та рухався з перевищенням максимально дозволеної швидкості у населеному пункті по вулиці Полтавський Шлях в місті Харкові зі сторони вулиці Залютинська в напрямку вулиці Петра Болбочана.

Під час руху по АДРЕСА_3 , водій ОСОБА_3 , діючи необережно, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху автомобіля та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_7 , який переходив пішохідний перехід справа наліво відносно руху автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок чого допустив наїзд на потерпілого ОСОБА_7 , чим грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 18.1 ПДР України «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.»;

Внаслідок дорожньо-транспортної події пішохід ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 загинув на місці події.

У даній дорожній обстановці водій автомобілю «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3 грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

Порушення правил безпеки дорожнього руху ОСОБА_3 виразилися в тому, що він, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , діючи необережно, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_7 , та який перетинав проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходупо вулиці Полтавський Шлях справа наліво відносно руху автомоблію, не вжив заходів для зменшення швидкості та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, а продовжив рух, у зв`язку з чим скоїв наїзд на пішохода, чим грубо порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, що призвело до спричинення смерті потерпілого ОСОБА_7

ІІ. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що скоїв його при вищезазначених обставинах, він не оспорював фактичні обставини кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, а також висновки експертиз. Зокрема ОСОБА_3 надав показання, згідно яких 20.03.2024, рано вранці, він виїхав на роботу на належному йому технічно справному автомобілі «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 . Він увімкнув фари, адже у цей час на вулиці було ще темно. Крім того асфальтне покриття було мокрим, а тому видимість була обмежена. Рухаючись по вул. Полтавський шлях м. Харкова він допустив неуважність та здійснив наїзд на пішохода, який переходив дорогу по пішохідному переходу та якого він не побачив. Одразу зупинившись, він викликав швидку та зупинив автомобіль патрульної поліції, працівники якої виявили відсутність пульсу у потерпілого. Через 5-7 хвилин на місце прибула швидка, працівники якої також констатували смерть потерпілого. Він усвідомлює, що порушив Правила дорожнього руху. Після вказаної події він надає допомогу потерпілій ОСОБА_6 , яка є матір`ю загиблого ОСОБА_7 , та зобов`язався сплачувати щомісячно протягом 2-х років відповідні платежі, про що надав нотаріально посвідчену заяву. З метою забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань та можливості забезпечувати свою родину, враховуючи, що він працює водієм автобуса, просив не застосовувати до нього додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Свої дії ОСОБА_3 піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного, просив вибачення у потерпілої.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обвинувачений ОСОБА_3 вважав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ним не оспорюються.

Цю позицію також висловив його захисник, потерпіла та прокурор.

При цьому, будучи допитаною судом, потерпіла ОСОБА_6 підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_3 оплатив поховання її загиблого сина, надає їй фінансову підтримку та допомогу, претензій до нього вона не має; просила суворо не картати ОСОБА_3 і не позбавляти його волі.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, а також, що він не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, що характеризують особу ОСОБА_3 , а також матеріалів кримінального провадження щодо наявних процесуальних витрат та речових доказів.

ІV. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Аналізуючи обставини, що визнаються обвинуваченим ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що його вина в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України), є доведеною. Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

V. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання, мотиви суду при призначенні покарання, звільнення від відбування покарання

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; одружений, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; працює водієм автотранспортних засобів категорії D у ТОВ «Трансмейл-2012», за місцем роботи характеризується виключно позитивно; є учасником бойових дій; займається волонтерською діяльністю у Благодійному українському фонді « ІНФОРМАЦІЯ_4 »; має місце реєстрації та постійне місце проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами; враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є неумисним тяжким злочином; його наслідки у вигляді смерті потерпілого; кількість епізодів злочинної діяльності - один; відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, його конкретні обставини; особу винного; обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого та відсутність обставин, які його обтяжують.

Також судом враховується позиція потерпілої, яка просила суворо не карати обвинуваченого.

Відповідно до частини другої статті 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, у частині другій статті 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.

Відповідний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17.04.2018р. (справа № 298/95/16)

При цьому обставин, які б явно свідчили, що застосування судом статті 75 КК України буде неправомірним та недостатнім для забезпечення мети покарання ОСОБА_3 прокурором не доведено. Більш того, сам прокурор в судовому засіданні просив звільнити обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Тому,з урахуванням вищенаведеного, а також правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 17.04.2018р. по справі № 298/95/16та від 16.08.2018р. по справі №183/163/14, суд дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання щодо обвинуваченого в цілому на теперішній час можливе без реального відбування покарання, у зв`язку з чим його можливо звільнити від відбування передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, то санкцією ч. 2 ст. 286 КК України вказане покарання не передбачене як обов`язкове.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 протягом тривалого періоду часу (з 2018 року) працює водієм автобусу, а отже наявність у нього права керування транспортними засобами забезпечує йому джерела існування, що також є передумовою виконання взятого ним нотаріально посвідченого зобов`язання щодо надання щомісячної фінансової допомоги потерпілій ОСОБА_6 .

Згідно характеристик з місць роботи ОСОБА_3 , наданих ТОВ «АВТО-ОВІ» та ТОВ «Трансмейл-2012», раніше дорожньо-транспортних пригод обвинувачений не допускав, зарекомендував себе як дисциплінований та добросовісний працівник.

За наведених вище обставин, а також враховуючи необережні форму вини скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про можливість не застосовувати до ОСОБА_3 додаткове покарання у видіпозбавлення права керувати транспортними засобами.

VІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України, скасувавши арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2024, відповідно до вимог ч. 4 ст. 174, абз. 12 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України.

З огляду на звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно останнього підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ по кримінальному провадженню: автомобіль «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 , який знаходиться на зберіганні на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ЦЗ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 107 - повернути власнику ОСОБА_3 (а.с. 62-63).

-Процесуальні витрати на залучення експертів стягнути з ОСОБА_3 :

-11359,20 грн. (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять грн. 20 коп.) за проведення експертизи №КСЕ-19/121-24/9574 від 18.04.2024 на користь Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (а.с. 68);

- 13252,40 грн. (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві грн. 40 коп.) за проведення експертизи №2783 від 10.04.2024 на користь Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» (а.с. 69).

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 22.03.2024 по справі №953/2236/24 (провадження №1-кс/953/2215/24) на вищезазначений речовий доказ - автомобіль «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_1 (а.с. 64).

Скасувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику та не пізніше наступного дня направити потерпілій.

Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1