Справа № 1309/3314/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/811/1/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_6 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_8

встановила:

цією постановою відмовлено ОСОБА_6 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2016 року у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 187 ч. 4, 257, 263 ч. 1, 309 ч. 3 КК України, ОСОБА_9 за ст.ст. 187 ч. 4, 209 ч. 1, 257, 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 187 ч. 4, 257 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 185 ч. 4, 187 ч. 4, 257 КК України та ухвали Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року.

Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що жодних доказів на підтвердження того, що строк на касаційне оскарження ОСОБА_6 пропущено із поважних причин останній не надав.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що місцевим судом не взято до уваги те, що касаційна скарга, згідно ст. 386 КПК України, ним подана вчасно. Наголошує, що рішення Львівського апеляційного суду йому було вручено 25 травня 2022 року. Звертає увагу на те, що суддя районного суду не взяв до уваги медичну довідку видану начальником медчастини ДУ ГВК №96, в якій зазначено, що він проходив лікування і фізично не міг володіти правою рукою.

Просить скасувати постанову місцевого суду від 29.09.23. Відновити строк касаційного оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 про задоволення апеляції, думку прокурора, який просив постанову місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що така підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.383 КПК України (в редакції 1960 року) у касаційному порядку можуть бути перевірені вироки місцевих судів, постанови (ухвали) цих судів у справах про застосування примусових заходів виховного чи медичного характери, інші постанови (ухвали), які перешкоджають подальшому провадженню у справі, ухвали апеляційного суду, постановлені щодо цих вироків, постанов (ухвал), крім випадків, коли апеляційною інстанцією зазначені рішення скасовано, а справу направлено на нове розслідування чи новий судовий розгляд, а також ухвали апеляційного суду, постановлені ним в апеляційному порядку щодо видачі особи (екстрадиції).

Приписами ст.353 КПК України (в редакції 1960 року) встановлено, що у разі пропуску строку на апеляційне оскарження з поважних причин особи, які мають право на подання апеляції, можуть заявити клопотання перед судом, який постановив вирок чи виніс ухвалу, постанову, про відновлення пропущеного строку. За результатами розгляду клопотання суд виносить ухвалу, постанову, якою відновляє пропущений строк або відмовляє у його відновленні і визнає апеляцію такою, що не підлягає розгляду.

ч.2 ст.386 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, зазначені у ч.2 ст.383 КПК України (в редакції 1960 року), можуть бути подані протягом трьох місяців з моменту набрання ними законної сили.

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що вироком Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року було засуджено ОСОБА_6 за ст.ст. 70, 187 ч. 4, 257, 263 ч. 1, 309 ч. 3 КК України до 11 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_9 за ст.ст. 70, 187 ч. 4, 209 ч. 1, 257, 263 ч. 1 КК України до 11 років 2 місяців з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю на строк до одного року з конфіскацією автомобіля «INFINITI FX 35», № кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , одержаного злочинним шляхом, та з конфіскацією майна; ОСОБА_10 за ст.ст. 70, 187 ч. 4, 257 КК України до 11 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_11 за ст.ст. 70, 187 ч. 4, 257 КК України до 10 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; ОСОБА_12 за ст.ст. 70, 185 ч. 4, 187 ч. 4, 257 КК України до 10 років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року залишено без змін, а апеляції засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_13 , в інтересах засудженого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_12 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , засудженого ОСОБА_6 , прокурора ОСОБА_16 без задоволення. Зазначена ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення та могла бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, засудженим ОСОБА_6 подано касаційну скаргу на вирок Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року, з порушенням положень ст. 386 КПК України. (в редакції 1960 року), яка залишена без розгляду постановою Верховного Суду.

27 липня 2023 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про відновлення пропущеного строку на оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2016 року та ухвали Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року.

Приймаючи рішення про відмову засудженому ОСОБА_6 у відновленні строку на касаційне оскарження, суддя місцевого суду зазначив, що ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 були присутні у судовому засіданні 27 квітня 2022 року при оголошенні ухвали Львівського апеляційного суду, знали про результат розгляду справи та порядок і строки подання касаційної скарги, жодних доказів на підтвердження того, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин не надав.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що районним судом залишено поза увагою той факт, що ОСОБА_6 знаходився у місцях позбавлення волі, копію ухвали Львівського апеляційного суду він отримав 24 травня 2022 року, а також те, що 31 травня 2022 року він був етапований із Львівського слідчого ізолятора до місця відбування покарання в Рівненську область ГВК №96, де згідно довідки завідувача-лікаря медичної частини №96 ОСОБА_17 від 31.10.22, яка знаходиться в матеріалах справи, надавалася меддопомога з приводу загострення хвороби Рота (тунельний синдром стегон), правобічної плечової міальгії, про що наголошував ОСОБА_6 у своєму клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження.

При цьому, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що згідно ч.3 ст.3 Закону України Про судоустрій і статус суддів від 07 липня 2010 року судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи в порядку, встановленому Конституцією та Законами України. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень суду.

Також місцевим судом не прийнято до уваги практику Європейського суду з прав людини, який у справі Bellet v. France зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 про відновлення строку на касаційне оскарження, не врахував вищезазначених обставин, та те, що останній знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, та значно обмежений у своїх можливостях, у тому числі й на своєчасне складання та подачу касаційної скарги, що призвело до винесення необґрунтованої постанови суду від 29.09.2023 про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про відновлення строку на касаційне оскарження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи в апеляції засудженого ОСОБА_6 є слушними й достатніми для задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. ч. 2 ст. 379, 353, 365, 366, 383, 386 КПК України, (в редакції 1960 року) колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задоволити.

Постанову Залізничного районного суду м. Львова від 29 вересня 2023 року, якою відмовлено ОСОБА_6 у відновленні строку на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2016 року у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 187 ч. 4, 257, 263 ч. 1, 309 ч. 3 КК України, ОСОБА_9 за ст.ст. 187 ч. 4, 209 ч. 1, 257, 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 187 ч. 4, 257 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 185 ч. 4, 187 ч. 4, 257 КК України та ухвали Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року скасувати.

Відновити засудженому ОСОБА_6 строк на касаційне оскарження вироку Залізничного районного суду міста Львова від 12 грудня 2016 року у справі про обвинувачення ОСОБА_6 за ст.ст. 187 ч. 4, 257, 263 ч. 1, 309 ч. 3 КК України, ОСОБА_9 за ст.ст. 187 ч. 4, 209 ч. 1, 257, 263 ч. 1 КК України, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ст.ст. 187 ч. 4, 257 КК України, ОСОБА_12 за ст.ст. 185 ч. 4, 187 ч. 4, 257 КК України та ухвали Львівського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4