Справа №760/9142/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

провівши відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.03.2015 року за № 0002322, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР 12.03.2015 року за № 0002322.

Як випливає із змісту обвинувального акту, кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_5 було вчинено в 2015 році.

Під час судового розгляду захисник обвинуваченої ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, мотивуючи це тим, що із моменту вчинення інкримінованого їй правопорушення минув строк давності.

Обвинувачена пояснила, що розуміє наслідки звільнення її від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 49 КК України, їй відомо, що дані обставини не є реабілітуючими та згодна із зазначеними наслідками.

Прокурор клопотання підтримав, зазначив, що обвинувачену можна звільнити від кримінальної відповідальності, оскільки даний злочин є нетяжким.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені суду матеріали, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

Достатньо довготривалий час розгляду даного кримінального провадження обумовлений зміною складу суду, внаслідок чого кримінальне провадження було розпочато спочатку, заміною захисників, внаслідок чого вони просили відкласти судовий розгляд для ознайомлення із матеріалами справи, систематичною неявкою прокурорів, свідків, експертів, потерпілого та захисника, хворобою обвинуваченої, призначення та проведення судових експертиз, виклику та допиту експертів, триваючою епідемією COVID-19, внаслідок захисник подавав клопотання та не прибував в судове засідання, а також збройною агресією рф проти України, внаслідок чого учасники певний час також не могли прибувати в судові засідання. Крім того, судове засідання відкладалося і за заявою захисника в зв`язку із його перебуванням на стаціонарному лікуванні.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За змістом ст.ст.284-288 КПК, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції та ст.18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для її підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Виходячи із цих положень закону, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже, невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом (ст.49 КК) інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує таке звільнення з визнанням ними своєї винуватості в скоєнні злочину.

Розглядаючи клопотання, суд також не може вирішити питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, оскільки клопотання заявлене на тій стадії судового розгляду, на якій ще не досліджені письмові докази та не допитані свідки. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 286 Кримінального процесуального кодексу України, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, суд позбавлений можливості продовжити дослідження доказів та встановлення обставин інкримінованих правопорушень.

Таким чином, невизнання обвинуваченою вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності її згоди на звільнення від кримінальної відповідальності в передбачених законом випадках за умови роз`яснення суті обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення. Саме таку позицію висловив Верховний суд в своїй Постанові від 26 березня 2020 року (справа №730/67/16-к).

Відповідно до ч. 9 ст. 100 Кримінального процесуального кодексу України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлені цивільні позови слід залишити без розгляду.

На підставі зазначеного, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

На підставі ст. 49 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2015 року за № 0002322 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_5 - залишити без розгляду.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 31.07.2015 на транспортний засіб «TOYOTA YARIS д/з НОМЕР_1 , (VIN) НОМЕР_2 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 , у вигляді заборони розпоряджатися будь-яким чином цим майном та використовувати його.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1