В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000491 від 28 листопада 2023 року з обвинувальним актом по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, має на утримані 4 неповнолітніх дітей : ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 09.10.2023 Яворівським районним судом Львівської області , за ч. 4 ст. 407 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнення від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_7 , малолітній потерпілий ОСОБА_4 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 , захисник обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_3

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що відповідно до рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, справа №211/58/99/20 від 27 жовтня 2020 року, зобов`язаний сплачувати на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12 жовтня 2020 року і до досягнення нею повноліття. 23 жовтня 2023 року згідно рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, справа №211/3469/23, провадження №2/211/1827/23 суд ухвалив зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 1/4 часини на 1/5 частину заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 жовтня 2023 року і до досягнення нею повноліття, або до зміни матеріального положення сторін.

Так, ОСОБА_3 , будучи обізнаним про те, що має зобов`язання сплачувати згідно рішення суду аліменти, в порушення вимог ст.ст. 150, 152, 155, 180 Сімейного кодексу України , ст. 51 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ігнорує загальноприйняті норми, що гарантують нормальний розвиток, виховання та здоров`я дітей, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, маючи умисел, спрямований на злісне ухилення від сплати аліментів на утримання своєї малолітньої дитини до досягнення нею повноліття, з 27.10.2020 року почав злісно ухилятись від сплати аліментів.

ОСОБА_3 , будучи працездатним, не маючи протипоказань до роботи за станом здоров`я, без поважних причин офіційно не працював і не вживав заходів для офіційного працевлаштування, не звертався у міський центр зайнятості з приводу постановки на облік , заходів на погашення заборгованості по сплаті аліментам не вживав та добровільно матеріальну допомогу дитині не надавав. Працюючи у приватних осіб і маючи тимчасовий не офіційний заробіток ОСОБА_3 , з метою ухилення від сплати аліментів, не повідомляв у державну виконавчу службу відомості про місце своєї роботи та приховував фактичні доходи, а також не повідомляв про зміну фактичного місця проживання. Крім того ОСОБА_3 , ігноруючи вимоги державного виконавця Саксаганського відділу державної виконавчої служби про необхідність виконання аліментних зобов`язань, навіть після письмового попередження про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, продовжував ухилятись від сплати аліментів на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду аліментів та систематично не сплачував кошти на утримання свого малолітнього сина ОСОБА_4 , що призвело до виникнення заборгованості зі сплати таких коштів за період з 27.10.2020 року по 30.09.2023 у сумі 132021,25 гривень, що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів та є злісним ухиленням від сплати аліментів.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно має заборгованість зі сплати аліментів. Винним себе в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю в обсязі пред`явленого обвинувачення, в скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_8 у судовому засіданні підтвердила факт несплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , просила суд суворо не карати обвинуваченого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду з проханням допустити по справі застосування положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки він повністю визнає свою провину в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та вважає зібрані в справі докази його вини достовірними, допустимими та достатніми, в зв`язку з чим досліджувати інші докази його провини, немає ніякої потреби.

З`ясувавши думку прокурора, законного представника малолітнього потерпілого, захисника, які не заперечували проти застосування у справі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснивши учасникам процесу правові наслідки застосування вказаної норми закону, з якими останні погодилися, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, та застосувати при розгляді даної справи положення ч. 3 ст. 349 КПК України, у зв`язку з відсутністю сумнівів в правильності розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що у випадку визнання таких обставин він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в суді.

Дослідивши та оцінивши вивчені в справі докази, аналізуючи показання обвинуваченого, які мають логічний та послідовний характер, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 в повній мірі викритий у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 164 КК України за ознаками злісного ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні покарання, суд керується положенням ст. 65 КК України і враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 67 КК України, суд не встановив.

У відповідності зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим, відноситься до категорії кримінального проступку, обвинувачений на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, має на утриманні неповнолітніх дітей, інвалідом не являється, характеризується за місцем мешкання задовільно.

Крім того, ОСОБА_3 засуджений 09 жовтня 2023 року за вироком Яворівського районного суду Львівської області за ч. 4 ст. 407 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 рік.

При обранні обвинуваченому виду та міри покарання судом враховуються матеріали, що його характеризують, відношення обвинуваченого до вчиненого, вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_3 за ч.1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі та остаточно визначити покарання за правилами ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком, шляхом часткового складання призначених покарань.

Суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.ст. 70 ч.4, 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком та вироком Яворівського районного суду Львівської області від 09 жовтня 2023 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 3 (трьох) років двох місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3( три ) роки два місяці з випробуванням на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

В умовах дії воєнного стану проголошена резолютивна частина вироку 29.02.2024 року у порядку ст. 615-15 КПК України.

Суддя ОСОБА_1