Справа № 476/116/24
Провадження № 1-кп/476/48/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року Єланецький районний суд Миколаївської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Єланець кримінальне провадження, внесене 10.02.2024 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020, по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бельци, Республіка Молдова, громадянина України, освіта професійно-технічна, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні 6 неповнолітніх дітей, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України раніше не судимого

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

10.02.2024 року о 00:05 годині у ОСОБА_4 знаходився біля домоволодіння ОСОБА_5 , по АДРЕСА_3 , та в цей час у обвинуваченого, на ґрунті ревнощів виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, маючи прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з метою заподіяння шкоди його здоров`ю, дістав з багажника свого автомобіля дерев`яну палицю, що слугувала опорою кришки багажника, та коли потерпілий вийшов з території домоволодіння наніс йому один удар в область лівої частини голови, таким чином спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом обличчя та волосистої частини голови, вираженої гематоми в області лівої орбіти, дрібних рваних ран в області лівої вушної раковини і губ, які відповідно до висновку експерта № 41 від 12.02.2024 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку визнав повністю, суду пояснив, що 10.02.2024 року о 00:05 годині він на автомобілі ЗАЗ-110240 «Таврія», знаходячись в стані легкого алкогольного сп`яніння, прибув до ОСОБА_5 , який проживає по АДРЕСА_3 щоб з`ясувати з ним стосунки. Знаходячись за вказаною адресою він постукав у ворота і коли потерпілий вийшов на подвір`я, на ґрунті ревнощів у нього виник умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень. Далі він взяв з багажного відділення палицю і коли ОСОБА_5 підійшов до нього наніс вказаною палицею останньому декілька ударів в область обличчя.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що 10.02.2024 року близько 00:00 годині він знаходячись вдома, по АДРЕСА_3 , почув стукіт. Після цього вийшов на подвір`я та побачив, що хвіртка до його двору відчинена, а біля воріт знаходиться автомобіль з увімкненими фарами. Підійшовши ближче до хвіртки він побачив ОСОБА_4 , який палицею наніс йому один удар в область брови.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи наведені вище докази, які відповідають вимогам КПК України та в сукупності є належними та допустимими суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за викладених вище обставин доведена в ході судового розгляду і підтверджується поясненнями потерпілих та поясненнями самого обвинуваченого.

Судом також досліджені характеризуючі матеріали на обвинуваченого, згідно яких ОСОБА_4 дійсно проживає на території Малоукраїнського старостинського округу. За місцем проживання характеризується посередньо. До адміністративної відповідальності не притягувався. На обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не знаходиться. Перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час не проходить військову службу. На обліку в Вознесенському районному секторі №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях не знаходиться.

Наведені вище дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 66 КК України пом`якшуючими покарання обставинами суд враховує щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та положень п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. "Про практику призначення судами кримінального покарання", особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а також з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

При визначенні покарання суд враховує особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючі обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до кримінального проступку, суспільну небезпечність даного проступку, обставини за яких його було вчинено, наслідки, що настали від проступку, думку потерпілого щодо покарання, яке необхідно призначити, суд вважає доцільним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинений ним кримінальний проступок у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Саме таке покарання на думку суду є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 373, 374, 379 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. (р/р: UA 0014456 одержувач: Єланецька селищна ТГ/Миколаїв ГУК/ ТГ смт. Єланець/21081100 ЄДРППОУ 37992030 Казначейство України (ел. адм. податок).

Необхідність застосування запобіжних заходів відсутня.

На вирок може бути подано апеляцію до Миколаївського апеляційного суду через Єланецький районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1