Справа № 308/3355/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

у складі учасників справи:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгород, клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 погоджене заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000424 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21 листопада 2023 року про застосування про відсторонення від посади відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірашава, Закарпатської області, громадянина України, українця за національністю, командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий просить відсторонити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від займаної ним посади командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , строком на 2 місяці.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що молодший лейтенант ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2023 №264 призначений на посаду командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 .

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 19.10.2022 №269 солдат військової служби за мобілізацією ОСОБА_8 призначений на посаду старшого водія автомобільного відділення підвозу матеріально-технічних засобів автомобільного взводу роти логістики управління військової частини НОМЕР_1 .

Під час проходження військової служби, у відповідності до ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_9 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати свій військовий обов`язок, не допускати негідних вчинків.

Згідно примітки до ст. 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно чи тимчасово обіймають в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти .

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти .

Командир роти зобов`язаний знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти, постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби ЗСУ ОСОБА_4 є начальником за посадою та військовим званням для солдата ОСОБА_8 .

Відтак, молодший лейтенант ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 є службовою (посадовою) особою, яка постійно обіймає посаду у військовій частині, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Згідно вимог ст. ст. 3, 22, 24 Закону України «Про запобігання корупції», військовим посадовим особам військових формувань забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, а у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Водночас, у порушення указаних вище нормативно-правових актів та своїх обов`язків командир роти логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 ., усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим умислом, з метою особистого протиправного збагачення, будучи службовою особою, вчинив умисний корупційний злочин за наступних обставин

Так, 09.11.2023 до командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 з рапортом звернувся його підлеглий ОСОБА_8 , у якому висловив бажання звільнитися з військової служби на підставі п.п. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме зв`язку з наявністю на утриманні трьох дітей віком до 18 років.

Під час розгляду даного рапорту у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на протиправне збагачення, який діючи всупереч інтересам служби, вирішив одержати від ОСОБА_8 неправомірну вигоду за сприяння ним ( ОСОБА_4 ) у звільнені підлеглого ОСОБА_8 з військової служби.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_4 відмовив у погоджені рапорту ОСОБА_8 на звільнення з військової служби та передачі його вищестоящому командуванню.

Водночас, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, реалізовуючи свій протиправний умисел на незаконне збагачення, під час зустрічі з ОСОБА_8 15.11.2023 року, яка відбулася на АЗС «БРСМ» у місті Ужгороді Закарпатської області, повідомив ОСОБА_8 , що, за грошову винагороду у розмірі 2000 доларів США для себе та командування військової частини НОМЕР_1 , він зможе посприяти у його звільненні з військової служби.

Розуміючи незаконність зазначених дій ОСОБА_4 та усвідомлюючи, що надання неправомірної вигоди є кримінально-караним, не бажаючи бути притягненим до кримінальної відповідальності, ОСОБА_8 звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів та почав діяти під їхнім контролем, з метою викриття злочинної діяльності ОСОБА_4 .

У подальшому, на вимогу ОСОБА_4 , ОСОБА_8 передав йому частину з обумовлених грошових коштів у сумі 20 000 грн. шляхом перерахунку на надані ОСОБА_10 банківські картки «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 та банківську карту «МОНОБАНК» № НОМЕР_4 .

Надалі, 15.02.2024 року ОСОБА_8 на прохання ОСОБА_4 , знову передав йому ще частину грошових коштів у сумі 5 000 гривень шляхом перерахунку на належну ОСОБА_4 банківську карту «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_2 .

Надалі, 20.02.2024 біля 08.40 годин, ОСОБА_4 перебуваючи території АЗС «БРСМ», яка розташована за адресою: Закарпатська область, місто Ужгород, вулиця Баб`яка, 26, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, продовжуючи реалізацію єдиного корисливого умислу, спрямованого на протиправне збагачення, зустрівся із громадянином України ОСОБА_8 та на виконання раніше висловленого прохання, за сприяння у звільнені останнього з військової служби, одержав від ОСОБА_8 , решту грошових коштів - 50000 гривень, після чого був викритий працівниками правоохоронних органів.

Враховуючи наведене, потреби досудового розслідування щодо повного, всебічного і неупередженого досудового розслідування та прийняття законних та справедливих процесуальних рішень, слідчий зазначає, що такий ступінь втручання у права та законні інтереси підозрюваного як застосування заходу забезпечення кримінального провадження відсторонення ОСОБА_4 від посади, є обґрунтовано необхідним та в повній мірі відповідає меті його застосування та завданням кримінального провадження.

Незастосування такого заходу забезпечення досудового розслідування як відсторонення ОСОБА_4 від посади, враховуючи наявні ризики її неналежної процесуальної поведінки та виконання процесуальних обов`язків, може негативно вплинути бути виконання завдання досудового розслідування щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування та судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав зазначене клопотання та просив його задовольнити.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення вказаного клопотання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшла наступного висновку.

У відповідності до підпункту 4 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження, які згідно із ст.131 КПК України застосовуються з метою досягнення його дієвості, є відсторонення від посади.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Разом з тим, у ч.1, 2 ст.157 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про відсторонення від посади слідчий суддя зобов`язаний врахувати такі обставини:

1) правову підставу для відсторонення від посади;

2) достатність доказів, які вказують на вчинення особою кримінального правопорушення;

3) наслідки відсторонення від посади для інших осіб.

Слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про відсторонення від посади, якщо слідчий, прокурор не доведе наявність достатніх підстав вважати, що такий захід необхідний для припинення кримінального правопорушення, припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Нормативна регламентація пункту 1 ч.3 ст.132 КПК України свідчить, що дослідженню підлягає наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення відповідного ступеню тяжкості, а не стосовно його вчинення певною особою. А п. 2 ч.2 ст.157 КПК України зобов`язує слідчого суддю дослідити достатність доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення певною особою (підозрюваним).

За змістом клопотання, витягу з ЄРДР та повідомлення про підозру, органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Описана у клопотанні фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження формує у слідчого судді внутрішнє переконання про наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, переконали слідчого суддю в тому, що відповідне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання докази в достатній мірі вказують на можливість вчинення кримінального правопорушення підозрюваним. Отже, слідчим дотримані стандарти п.1 ч.3 ст.132 та п.2 ч.2 ст.157 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.156 КПК України за клопотанням сторін або за власною ініціативою слідчий суддя має право за клопотанням сторін кримінального провадження або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про відсторонення від посади.

В межах даного клопотання, слідчим суддею розглянуто питання про відсторонення від посади, та наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , що може бути умовою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді відсторонення від посади. При цьому на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність в діях осіб складу злочину та ступінь вини.

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність тієї чи іншої особи є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є відсторонення від посади.

Правові підстави для відсторонення від посади передбачені ст.154 КПК України. Згідно із цією нормою відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину.

У відповідності до ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, оголошено про підозру.

Як встановлено з матеріалів клопотання 20 лютого 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що підтверджується письмовим повідомленням про підозру з відміткою про її отримання.

Отже, у відповідності до вимог ст.42 КПК України ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Як встановлено з матеріалів клопотаннямолодший лейтенант ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.09.2023 №264 призначений на посаду командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до вимог ст.ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир роти в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти.

Командир роти підпорядковується командирові батальйону і є прямим начальником усього особового складу роти .

Командир роти зобов`язаний знати військове звання, прізвище, строк служби, посаду чи спеціальність, родинний стан, ділові та морально-психологічні якості кожного військовослужбовця роти, постійно проводити з ними індивідуально-виховну роботу; виховувати особовий склад роти (корабля) в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань;доповідати командирові батальйону про потреби підлеглих, один раз на місяць звіряти дані ротного (корабельного) обліку особового складу, а також матеріальних засобів з обліковими даними військової частини; керувати господарством роти.

Відповідно до вимог ст.ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби ЗСУ ОСОБА_4 є начальником за посадою та військовим званням для солдата ОСОБА_8 .

Відтак, молодший лейтенант ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 є службовою (посадовою) особою, яка постійно обіймає посаду у військовій частині, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Таким чином, наявні правові підстави для відсторонення від посади, які передбачені ч.1 ст.156 КПК України.

В світлі встановлених юридичних підстав для застосування щодо ОСОБА_4 відсторонення від посади, слідчому судді належить з`ясувати фактичні підстави цього заходу забезпечення кримінального провадження, тобто чи наявні в цій справі реальні конкретні умови і обставини, які зумовлюють його застосування. Для цього слідчий суддя виходить із формулювань, закріплених у ч.1 ст.157 КПК України, в контексті необхідності такого заходу.

Оскільки досудове розслідування кримінального правопорушення не завершене, слідчий суддя оцінює висловлені сторонами аргументи з точки зору необхідності цього заходу для запобігання протиправній поведінці підозрюваного, який, перебуваючи на посаді, може знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

За своєю сутністю можливість вчинення зазначених дій є відповідним ризиком кримінального провадження. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Разом з тим, зазначені в ст.157 КПК України ризики не є тотожними тим, що визначені в ст.177 КПК України, що мають враховуватись під час застосування запобіжного заходу та обставини дослідження яких є значно ширшими.

Розглядаючи клопотання про відсторонення від посади, наявність відповідних ризиків має досліджуватися слідчим суддею саме у зв`язку із перебуванням підозрюваного на відповідній посаді. Тому слідчий суддя має встановити, чи пов`язане перебування ОСОБА_4 на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , з тими ризиками, які заявлені в клопотанні.

Питання про відсторонення від посади має розглядатися крізь призму об`єктивних факторів, актуальних на час відповідного звернення. Отже слідчий суддя має визначити:

1) чи може підозрюваний, перебуваючи на посаді, знищити чи підробити речі і документи, які мають значення для досудового розслідування, незаконними засобами впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження або протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

2) чи є відсторонення від посади необхідним заходом для припинення або запобігання протиправній поведінці підозрюваного.

Згідно п. 4 ч.2 ст.131 КПК України відсторонення від посади є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, та згідно п. 2 ч.3 ст.132 КПК України застосування такого заходу забезпечення не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Відповідно до п.3 ч.2 ст.157 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання має встановити наявність/відсутність наслідків відсторонення від посади для інших осіб.

Відповідно до ч.5 ст. 65-1 Закону України «про запобігання корупції» - особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею злочину у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Слідчий суддя зауважує, що інкриміноване підозрюване правопорушення вчинено у період його перебування на посаді командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 . Відтак, з огляду на викладене саме перебування підозрюваного на керівній посаді з урахуванням повноважень, передбачених статутом підприємства, сприяло вчиненню ним кримінального правопорушення, оскільки правопорушення було вчинено безпосередньо шляхом зловживання службовим становищем.

У зв`язку з викладеним слушними є доводи клопотання про те, що підозрюваний, перебуваючи на займаній посаді, з використанням свого службового становища, може незаконними засобами впливатиме на свідків та інших учасників кримінального провадження, з метою дачі ними завідомо неправдивих показів чи відмови від дачі показів. Також, ОСОБА_4 може впливати на ще невстановлених та недопитаних про обставини кримінального правопорушення свідків.

Із урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання про те, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для відсторонення підозрюваного від займаної посади, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_4 ..

Беручи до уваги наведене, враховуючи наведені вище вимоги закону, а також відсутність негативних наслідків відсторонення підозрюваного від посади для інших осіб, слідчий суддя приходить до переконання, що досягнути завдання кримінального судочинства неможливо без відсторонення ОСОБА_4 від посади командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , а тому клопотання є обґрунтованим та підлягає до задоволення строком до 19 квітня 2024 року, включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.131,132, 154, 156, 157, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Відсторонити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від займаної ним посади командира роти логістики військової частини НОМЕР_1 , строком на два місяці до 19 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали було виготовлено та оголошено 26 лютого 2024 року о 16 год. 50 хв..

Слідчий суддя ОСОБА_1