БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/42/24
Провадження № 1-кп/497/56/24
УХВАЛА

про розгляд клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу

обвинуваченому у виді тримання під вартою

06.03.24 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Болград клопотання прокурора про продовження запобіжного заход4у у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000285 від 12.07.2023 року з обвинувальним актом, що надійшов до суду з Одеської обласної прокуратури 08.01.2024р. відносно

ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Молдова, уродженця м.Вулканешти, Республіка Молдова, зі слів українську не розуміє вільно володіє рідною гагаузькою та розуміє російську, оскільки закінчив 9-ть класів за часів СРСР, навчався російською, має незакінчену середню освіту, є інвалідом 2-ї групи, не працює, одружений, діти дорослі, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України, утримується під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» згідно ухвали суду до 10.03.2024року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебуває з 08.01.2024р. обвинувальний акт у кримінальному провадженні з відносно гр. ОСОБА_4 , який обвинувачується за ст.ст.15ч.2,305ч.3,307ч.3 КК України, триває підготовче судове засідання.

05.03.2024 року через канцелярію суду до матеріалів справи надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 діб, зазначивши, що строк, на який був обраний запобіжний захід закінчується 10.03.2024року, але жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки ризики, що враховувалися судом при обранні цього запобіжного заходу, не відпали, продовжують існувати станом і на теперішній час, адже ще не досліджувалися докази, свідки та обвинувачений не допитані, а тяжкість правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому не є тотожним тяжкості покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання обвинуваченого винним, і є таким, що не допускає призначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на аргументи, викладені у клопотанні.

Обвинувачений та його захисник заперечують проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи його занадто суворим, не надавши доводів і обґрунтувань щодо обрання іншого, ніж у клопотанні запобіжного заходу, та стверджуючи, що обвинувачений готовий внести заставу у будь-якому розмірі, адже йому потрібне лікування.

Вислухавши позицію сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, суд з`ясував наступне.

Ухвалою підготовчого судового засідання від 11.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, обвинувачений утримується під вартою, строк запобіжного заходу спливає 10.03.2024р., підготовче судове засідання у кримінальному провадження триває, обвинувальний акт до судового розгляду по суті не призначений.

Відповідно до ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ст.177 КПК України визначені мета та підстави застосування запобіжного заходу, а, згідно ст.183ч.1 КПК України, тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що передбачені ст.177 КПК України. Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1ст.178 КПК України, розглядаючи питання доцільності тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Також, слід врахувати, що у даному кримінальному провадженні дійсно існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, відповідно до змісту якої метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від суду та продовжувати протиправну діяльність. При цьому підставою застосування такого запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може намагатися уникнути судового розгляду з метою уникнути покарання в разі визнання його винним, тобто, переховуватися від суду. Також суд погоджується з думкою прокурора, що існують обґрунтовані ризики щодо наявності в обвинуваченого можливості недотримання процесуальної поведінки та переховуватися від судочинства, адже гр. ОСОБА_4 є громадянином та мешканцем Республіки Молдова, суду не надано доказів наявності в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків на території України, та наявності в нього захворювань, що можуть перешкоджати триманню його під вартою.

Викладене свідчить про неможливість запобігання вказаних вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з позбавленням волі, чим тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України з часу застосування судом обвинуваченому вказаного запобіжного заходу не зменшилися та залишаються актуальними.

Так, не можна не погодитися з прокурором, що тяжкість правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому не є тотожним тяжкості покарання, яке може бути призначене судом в разі визнання обвинуваченого винним, і є таким, що не допускає призначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення вищевказаного клопотання про продовження запобіжного заходу, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується громадянин і мешканець Молдови ОСОБА_4 , є тяжким відповідно до ст.12 КПК України, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому дійсно вбачається ризик того, що він, з метою уникнення такого покарання, перебуваючи не під вартою, може виїхати з території України і не повернутися, з огляду на його твердження про необхідність в стаціонарному обстеженні і підтвердження групи інвалідності, щодо яких докази відсутні, а тому суд вважає обґрунтованими сумніви прокурора в дотриманні обвинуваченим належної процесуальної поведінки в разі обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу. Твердження захисника щодо необґрунтованості посилання прокурора в клопотанні на тяжкість покарання за статтею, якою кваліфікований злочин суд вважає безпідставним, оскільки п.2ч.1ст.178 КПК України прямо передбачає враховувати під час вирішення питання щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченому «…тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується…». Таким чином, суд вважає достатніми підстави, зазначені у клопотання прокурора, які врахував, ухвалюючи рішення у нарадчій кімнаті за цим клопотанням. Крім того, обвинувачений та захисник не позбавлені права звернутися до суду повторно з клопотанням про обрання іншого запобіжного заходу за наявності для цього обґрунтованих підстав, підкріплених відповідними доказами.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідатиме обставинам даного кримінального провадження, характеру певного суспільного інтересу (що визначений у КПК України конкретним підставам і меті), та меті і завданням кримінального і кримінально-процесуального Закону, зокрема, ст.2 КПК України, згідно якої завданням кримінального провдаження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Крім того, суд, розглядаючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою, враховуючи, що рішення про застосування такого запобіжного заходу обмежує права і свободи обвинуваченого, - має враховувати, що запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, тому дійшов наступного.

Відповідно до положень ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення у зв`язку з умовами, пов`язаними з воєнним часом: оголошення тривог, відключення електропостачання через постійні повітряні ракетні та дронові атаки внаслідок збройної агресії РФ на Україну, що триває з 24 лютого 2022р.

Тому суд, враховуючи також положення ст.376ч.2 КПК України, згідно якої «в разі, якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді», вважає можливим, за аналогією Закону, обмежитися проголошенням резолютивної частини ухвали з врученням повного її тексту учасникам судового засідання відразу після проголошення.

Керуючись ст.ст.177,178,182,183,331,350,615ч.15 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Задовольнити клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ).

2. Продовжити дію запобіжного заходу, який застосовано щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ( ОСОБА_6 ) у виді тримання під вартою, без визначення застави, строком на 60 діб до 04.05.2024 року включно, з утриманням його в Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Копію даної ухвали вручити прокурору, захиснику та обвинуваченому, а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Болградський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1