1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/5521/24 1-кс/335/2134/2024
23 травня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді лікаря терапевта КП «Нікопольської міської лікарні № 4» Нікопольської міської ради - голови позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,
23.05.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів з правом звільнення під заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що Рішенням виконавчого комітету Нікопольської міської ради № 81 від 17.02.2023 затверджено персональний склад медичних працівників, які залучаються до роботи у позаштатній постійно діючій ІНФОРМАЦІЯ_3 , для проведення медичного огляду, та визначення рівня придатності до військової служби в Збройних силах України (далі ЗСУ) осіб, які зареєстровані в АДРЕСА_2 : військовослужбовців, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом, осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервістів), громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, осіб що підлягають призову по мобілізації, кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України.
Відповідно до додатку до рішення виконавчого комітету Нікопольської ради № 81 від 17.02.2023, щодо персонального складу медичних працівників, які залучаються до роботи у позаштатній постійно діючій ІНФОРМАЦІЯ_3 , до складу вказаної комісії включено, в тому числі, лікаря - терапевта КП «Нікопольська міська лікарня №4» Нікопольської міської ради ОСОБА_4 .
Згідно наказу КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР №55 від 02.01.2023 «Про створення медкомісії мультидисциплінарної команди лікарів-спеціалістів для проведення військово-лікарської комісії» (ВЛК) ОСОБА_4 призначено на посаду голови комісії.
Таким чином, ОСОБА_4 як голова позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 до повноважень якого згідно Положення належить остаточне визначення придатності до військової служби за станом здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний та воєнний час, повинен скласти та підписати висновок ВЛК щодо непридатності вказаних осіб до призову по мобілізації у військовий час до військової служби.
Також в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 є мешканцем м. Нікополь Дніпропетровської області, та має хронічні хвороби, у зв`язку із чим періодично проходив курси лікування та профілактичні огляди в медичних установах м. Нікополь, в тому числі в КП «Нікопольська міська лікарня №4» Нікопольської міської ради, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
На початку літа 2023 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), стан здоров`я ОСОБА_8 став погіршуватися, та під час моніторингу глобальної мережі «Інтернет» останній віднайшов інформацію про те, що люди з хронічними захворюваннями, взагалі не підлягають мобілізації.
Враховуючи прогресування захворювання, необхідності встановлення актуального діагнозу ОСОБА_8 вирішив звернутися до військово-лікарської комісії за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , з метою одночасного оформлення у встановленому законом порядку статусу «непридатного» до військової служби за станом здоров`я і виключенням його з обліку осіб, яких не може бути призвано до лав ЗСУ під час мобілізації.
10.10.2023 з метою вирішення вказаного питання ОСОБА_8 направився до будівлі КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР за адресою: АДРЕСА_3 , де безпосередньо знаходиться позаштатна постійно діюча військово-лікарська комісія ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Перебуваючи у приміщені вказаного медичного закладу, ОСОБА_8 звернувся із наявною медичною документацією та встановленими діагнозами хронічного захворювання до голови позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , для надання ним консультативного висновку, щодо можливості в установленому законом порядку отримання направлення на проходження медичного огляду, обстеження військово-лікарською комісією (надалі ВЛК), та в подальшому отримати висновок про свою непридатність до проходження військової служби за станом здоров`я.
Вислухавши ОСОБА_8 , та ознайомившись з усіма наявними у нього медичними довідками та іншими документами ОСОБА_4 , відповів про те, що позитивне вирішення питання ОСОБА_8 , а саме отримання останнім направлення на військово-лікарську комісію (надалі ВЛК), безперешкодного проходження огляду ВЛК, та отримання висновку щодо непридатності до проходження військової служби в лавах ЗСУ, не зважаючи на наявність всіх підтверджуючих медичних документів, які дають йому право на отримання вказаного висновку, можливе лише у випадку передачі йому неправомірної вигоди в розмірі 6000 доларів США.
При цьому, ОСОБА_4 , ймовірно, використовуючи службове становище, продовжуючи реалізувати єдиний умисел, направлений на вимагання та одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди для себе, з метою особистого збагачення, наголосив останньому, що у випадку не погодження на вказані ним вимоги щодо передачі йому неправомірної вигоди, висновок позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , за результатами проведення медичного огляду ОСОБА_8 буде негативним для нього, і він не отримає статус непридатного до проходження військової служби за станом здоров`я.
20.03.2024 приблизно о 15-30 годині ОСОБА_8 перебуваючи на кінцевій зупинці мікрорайону 3-й квартал у АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_4 , який повідомив, що на теперішній, для позитивного вирішення питання ОСОБА_8 , та отримання необхідного висновку ВЛК, останньому потрібно оновити свою медичну картку хворого, та освіжити історію хвороби, а вже після цього, ОСОБА_4 , за обумовлену раніше суму неправомірної вигоди, будучи головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 , надасть висновок ОСОБА_8 про непридатність останнього до проходження військової служби за станом здоров`я під час мобілізації.
16.05.2024 приблизно о 13-30 годині ОСОБА_8 , виконавши раніше надані вказівки ОСОБА_4 , та долучивши до історії хвороби раніше оновлену виписку щодо наявного хронічного захворювання, прибув до будівлі КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР, де розташована позаштатна постійно діюча ІНФОРМАЦІЯ_5 , де зустрівся з ОСОБА_4 , надав йому наявну медичну документацію, оглянувши яку ОСОБА_4 повідомив, що тепер, для безперешкодного та позитивного проходження ВЛК, з подальшим отриманням висновку про непридатність для до військової служби та зняття з військового обліку, ОСОБА_8 буде потрібно з`явитися 21.05.2024 о 9-30 годині до позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 що розташована в будівлі КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР за адресою: АДРЕСА_3 , зробити відмітку у військових в кабінеті № 401.
Після вказаних дій, ОСОБА_4 , зазначив, що формально проведе його на медичний огляд, та будучи головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , до повноважень якого згідно Положення належить остаточне визначення придатності до військової служби за станом здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, у мирний та воєнний час, складе та підпише висновок ВЛК щодо непридатності ОСОБА_8 до призову по мобілізації у військовий час до військової служби. При цьому ОСОБА_4 зазначив, що не бере відповідальність на себе, що обласне ВЛК погодить зазначене рішення, та взявши аркуш паперу написав цифру 1500 доларів США, та пояснив, що не буде брати раніше обговорювану суму, оскільки не зможе лобіювати інтереси ОСОБА_8 в обласному ВЛК, тому за свою роботу бажає отримати саме вказану суму неправомірної вигоди.
21.05.2024 приблизно о 08-30 годині, ОСОБА_8 прибув за вказівкою ОСОБА_4 , до будівлі КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР де розташована позаштатна постійно діюча ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрівся з ОСОБА_4 , з метою проходження ВЛК, та подальшого отримання висновку про непридатність до військової служби в лавах ЗСУ за станом здоров`я.
Під час вищевказаної зустрічі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , що на теперішній час не має можливості надати довідку ВЛК про його непридатність до військової служби, та запропонував за раніше обумовлену суму неправомірної вигоди, пройти медичний огляд в позаштатній постійно діючій ІНФОРМАЦІЯ_4 , за результатами якої, надасть останньому довідку про проходження військово-лікарської комісії, щодо придатності останнього до призову лише до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_6, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, тобто до призиву лише в тилові війська, на що ОСОБА_8 дав свою згоду.
Продовжуючи реалізувати єдиний умисел, направлений на вимагання та одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди для себе, 21.05.2024 приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , після проходження ОСОБА_8 ВЛК, обіймаючи посаду голови позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_4 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, будучи службовою особою, використовуючи службове становище, усвідомлюючи неправомірність своїх дій, знаходячись у коридорі на четвертому поверсі КП «Нікопольська міська лікарня №4» за адресою: АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 1 500 доларів США (що відповідно до офіційного курсу гривні до іноземних валют, встановленого Національним Банком України, станом на 21.05.2024 становило 59 325 грн.) у якості неправомірної вигоди для себе, за позитивне вирішення питання, щодо отримання ОСОБА_8 довідки про проходження військово-лікарської комісії, щодо придатності останнього до призову лише до служби у військових частинах забезпечення, ІНФОРМАЦІЯ_6, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, тобто до призиву лише в тилові війська, що в подальшому дає можливість уникнення від проходження служби та прийнятті безпосередньої участі у бойових діях під час дії воєнного стану.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.
21.05.2024 ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.
21.05.2024 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому. Наполягала на тому, що найбільш серйозним ризиком, що вказує на необхідність взяття підозрюваного під варту, є ризик неправомірного впливу на потерпілого та свідків у вказаному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , будучи головою позаштатної ВЛК, у разі залишення на свободі буде мати можливість використовуючи своє службове становище, впливати на поведінку потенційних свідків, а також може знищити або спотворити документи або речі, які матимуть істотне доказове значення.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував щодо обґрунтованості підозри, вважаючи, що по відношенню до нього мала місце провокація. В обґрунтування цього підозрюваний звернув увагу на те, що йому інкримінований лише один епізод отримання неправомірної вигоди, і що про жодну систематичну діяльність такого роду мова не йде. Він багато років працює у системі охорони здоров`я, під час воєнного стану вже тривалий час працює у позаштатній ВЛК, жодних нарікань щодо його роботи раніше не було. Також підозрюваний наполягав на тому, що у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, він не збирається ані переховуватись від досудового розслідування, ані вчиняти інші правопорушення, ані впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню. Тому просив застосувати нічний домашній арешт, що дозволить йому продовжувати виконання обов`язків голови позаштатної ВЛК.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , підтримав думку свого підзахисного. Також вказав на те, що у кримінальному провадженні, на його думку, наявні ознаки провокації злочину з боку правоохоронних органів, що робить підозру недостатньо обґрунтованою і не може бути підставою для взяття ОСОБА_4 під варту. Крім того, усунення ОСОБА_4 негативно вплине на роботу ВЛК, яку він очолює, оскільки навантаження на її членів і так є надмірним в силу процесу посилення мобілізаційних заходів. Тому захисник вважав, що достатнім буде обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
- повідомленням УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ про вчинення кримінального правопорушення;
- заявою про вчинення злочину ОСОБА_8 ;
- відповідями УСР в Дніпропетровській області ДСР НПУ на доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, щодо обставин кримінального правопорушення та осіб причетних до його вчинення;
- протоколами допитів у якості свідка ОСОБА_8 під час яких останній пояснив обставини вимагання неправомірної вигоди головою позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 ;
- протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 21.05.2024 з додатком;
- протоколом обшуку від 21.05.2024, а саме КП «Нікопольська міська лікарня №4» НМР, же розташовані службові приміщення позаштатної постійно діючої військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;
- іншими матеріалами кримінального провадження, які містять інформацію щодо обставин вчинення злочину.
Зокрема, сукупністю вказаних доказів підтверджується, що ОСОБА_4 був викритий і затриманий безпосередньо на місці вчинення інкримінованого йому діяння, пов`язаного з отриманням неправомірної вигоди.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують всі ризики, що визначені у ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та незаконного впливу з його боку на потерпілого і свідків реально існують, і мають високу ступінь вірогідності, що є підставою для взяття підозрюваного під варту.
Так, діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, що тягне покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
У зв`язку з цим слідчий суддя бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_4 має офіційне працевлаштування та офіційний заробіток, має власне житло, однак водночас не має настільки міцних соціальних зв`язків, які б із впевненістю утримували б його від зміни місця перебування. Так, підозрюваний, за його власними поясненнями, має дорослих дітей та інших родичів, які проживають за межами України, але він з ними нібито не підтримує стосунків. Водночас він сам досяг 60-річного віку, внаслідок чого не обмежений у праві виїхати за межі України попри воєнний стан і пов`язані з ним обмеження щодо осіб чоловічої статі.
Відтак, ризик переховування підозрюваного від досудового розслідування не є явно не існуючим.
Оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Крім того, не виключено, що ще не всі свідки допитані, а також що підозрюваний може бути знайомий із свідками, які ще не допитані, і вплинути на їх показання.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Наявність інших ризиків слідчий суддя вважає не доведеним стороною обвинувачення.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не можуть бути застосовані до підозрюваного оскільки не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризиків, існування яких встановлено суддею.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що на початковій стадії досудового розслідування, до завершення процесу збирання всього масиву доказів або їх основної частини, взяття підозрюваного під варту є єдиним необхідним та доцільним запобіжним заходом.
Разом з цим, беручи до уваги положення ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи, що підозрюваний є офіційно працевлаштованим і має офіційний дохід, а інкриміноване йому діяння не пов`язане із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти, на рівні 60-ти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не буде явно надмірним тягарем для підозрюваного та водночас буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 - задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», з правом звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 18 год. 28 хв. 21.05.2024 до 18 год. 28 год. 19.07.2024.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
- не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
- прибувати до слідчого, прокурора або до суду за першою вимогою;
- утриматися від спілкування з потерпілим, свідками у даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності).
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення - негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 , роз`яснити підозрюваному чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 11 год. 40 хв. 27.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1