Справа № 734/3506/23
1-кп/729/40/24 р.

У Х В А Л А
і м е н е м У к р а ї н и

17 червня 2024 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:
судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарки ОСОБА_2 ,
прокурорки ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В провадженні Бобровицького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурорка ОСОБА_4 надала клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів. Клопотання обґрунтовує тим, що строк запобіжного заходу закінчується, а ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні та продовженні запобіжного заходу, а також судом при продовженні запобіжного заходу обвинуваченому наявні і на даний час. Обґрунтуванням вказаних ризиків є вчинення ОСОБА_3 тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до шести років, відсутність сталих соціальних зв`язків, не працює та не навчається, підтримує зв`язки з раніше судимими особами, посередньо характеризується за місцем реєстрації, раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, не виконав обов`язки, які були на нього покладені ухвалою слідчого судді від 16.03.2018. У зв`язку з тим, що підозрюваний ОСОБА_3 переховувався від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження було невідоме, досудове розслідування за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, 07.05.2018 було зупинене та останнього оголошено в розшук. Упродовж майже 5 років місцезнаходження підозрюваного було невідоме та він перебував у розшуку. Після встановлення місцезнаходження та затримання ОСОБА_3 03.05.2023 досудове розслідування відновлене та ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду йому змінено запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою. Вважає, що перебуваючи на волі ОСОБА_3 матиме реальну можливість переховуватись від органів досудового слідства та суду, а покарання, яке загрожує обвинуваченому може стати підставою для переховування, розшуку, затягування судового розгляду. Застосований до нього раніше запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не порушував у зв`язку з відсутністю об`єктивної можливості такого порушення, що не залежало від його волі. Також перебуваючи на волі матиме реальну можливість незаконно впливати на потерпілу, свідків, які ще не допитані судом, оскільки йому відомі місця їх проживання, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень.
Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України не зможе запобігти вищевказаним ризикам.
Враховуючи викладене, просить продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор».
Обвинувачений в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурори та змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Захисниця також заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 та просила обрати інший запобіжний, захід не пов`язаний з триманням під вартою. При цьому зазначила, що обвинувачений відповідно до вимог ст. 89 КК України не судимий. Потребує лікування та медичного обстеження в зв`язку з його захворюванням, яке він не може отримати, перебуваючи під вартою. Вона зверталась до керівництва слідчого ізолятору за необхідністю надання обвинуваченому медичної допомоги, однак до даного часу керівництва ізолятора не відреагувало на її лист, а ОСОБА_3 так і не отримав необхідної медичної допомоги до даного часу. Його цивільна дружина у зв`язку з захворюванням потребує сторонньої допомоги, а неповнолітня донька також потребує матеріальної допомоги та належного виховання та уваги з боку батька. Також допомоги потребує його мати, так як інших членів сім`ї крім ОСОБА_3 не має, що підтверджується свідоцтва про смерть чоловіка та іншого сина. Просить також врахувати, що обвинувачений має постійне місце проживання в м. Києві у квартирі, яка належить на праві власності його цивільній дружині та позитивні характеристики. Зазначає, що ОСОБА_3 не переховувався від слідства у 2018 році, а змушений був переховуватись від зловмисників - осіб, які в 2016 та в 2018 роках його переслідували.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані сторонами клопотання, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
З матеріалів клопотання та судового провадження вбачається, що ОСОБА_3 20 березня 2018 року був звільнений з Чернігівського слідчого ізолятора під заставу та порушив покладені на нього обов`язки, без дозволу слідчого та прокурора залишив своє фактичне місце проживання у АДРЕСА_3 , був відсутній за місцем реєстрації в АДРЕСА_1 , не з`являвся на виклики слідчого, та не відповідав на його телефонні дзвінки. Досудове розслідування за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України 07.05.2018 було зупинене, оскільки останній переховувався від органів досудового слідства і його місцезнаходження було невідоме, а ОСОБА_3 оголошено у розшук, який тривав впродовж майже 5 років.
Після встановлення його місцезнаходження ОСОБА_3 03.05.2023 був затриманий, досудове розслідування відновлене і ухвалою слідчого судді Козелецького районного суду Чернігівської області від 04 травня 2023 року йому змінено запобіжний захід у виді застави на тримання під вартою строком 60 днів із моменту затримання з 03 травня 2023 року.
Ухвалами слідчого судді Козелецького районного суду та ухвалами суду Бобровицького районного суду строк тримання під вартою ОСОБА_3 неодноразово продовжувався.

Ухвалою суду від 07.05.2024 строк тримання під вартою обвинуваченому продовжено на 60 днів.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Те, що обвинувачений такий тривалий час (більше п`яти років) переховувався від органу досудового розслідування та суду свідчить про те, що ризик ухилення ОСОБА_3 від суду це вже не можливий ризик, а такий, який вже наступив та довів, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Посилання захисниці ОСОБА_5 на те, що ОСОБА_3 був вимушений переховуватися у зв`язку із його переслідуванням невідомими особами не заслуговують на увагу суду та не є такими, що спростовують наявність ризику, визначеного ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 після звільнення його з під варти під заставу, та розуміючи, що він своїми діями порушує покладені на нього обов`язки, не повідомив слідчого про ці обставини, не звернувся до поліції з заявою про його переслідування та погрози з боку не відомих осіб.

Окрім викладеного, ОСОБА_3 може незаконно впливати на потерпілу, свідків в даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі місця їх проживання, вони на даний час ще не допитані.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, за який згідно санкції вказаної частини статті 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років, не має сталих соціальних зв`язків, не працює та не навчається, підтримує зв`язки з раніше судимими особами, посередньо характеризується за місцем реєстрації, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, що свідчить про те, що обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень в тому числі і проти власності.

Перебуваючи на волі обвинувачений матиме реальну можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, що не надасть можливості забезпечити виконання процесуальних рішень.

Наявність у ОСОБА_3 постійного місця проживання, цивільної дружини та дитини, а також матері, яка хворіє не зменшують ступінь його суспільної небезпеки та не свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід буде здатним забезпечити його належну процесуальну поведінку.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження не завершений, не допитаний обвинувачений, не вирішені клопотання про доповнення судового розгляду які сторонами кримінального провадження заявляються після з`ясування обставин встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами у відповідності до вимог ст. 363 КПК України.

При цьому суд звертає увагу, що згідно приписів ст. 350 КПК України відмова в задоволенні клопотання не перешкоджає його повторному заявленню учасниками судового провадження з інших підстав, заявлені клопотання підлягають вирішенню, враховуючи вимоги вищезазначених правових норм.

Отже, суд вважає, що прокуроркою доведені обставини, що виправдовують подальше застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що заявлені прокуроркою ризики, передбачені п.п.1,3,4,5, ст.177 КПК України, які існували при обранні та продовженні запобіжного заходу, які виправдовують запобіжний захід не змінилися та не зменшилися, а тому приходить до висновку про задоволення клопотання прокурорки та вважає, що обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів.

Цей запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Вказані адвокаткою ОСОБА_5 обставини будуть оцінені судом під час розгляду кримінального провадження, але не є такими, що дають підстави для зміни раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, як про це просить сторона захисту.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 318, 331 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурорки ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме: з 17 червня 2024 року до 15 серпня 2024 року.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1