Міжгірський районний суд Закарпатської області
Справа № 302/79/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

27.02.2024смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю : секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор - ОСОБА_3 ,

обвинувачена - ОСОБА_4 ,

захисник адвокат ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження ЄРДР № 0000244 від 23.11.2023 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Білки Іршавського району Закарпатської області, фактичне місце проживання АДРЕСА_1 , не одруженої, гр. України, без освіти (не вміє читати і писати), раніше не судимої, утримує двоє малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , переносить вагітність (вісім місяців),

- про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В :

03 листопада 2023 року ОСОБА_4 перебуваючи за адресою: смт. Міжгір`я, по вул. Промисловій, з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу, умисно, таємно, в умовах воєнного стану викрала бувший у використанні кабель електромережі ПВС нг 5x1 ЗЗЦМ довжиною 150 метрів, який належав ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_2 , чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду.

Вартість викрадених матеріальних цінностей у відповідності до висновку експерта про вартість об`єкта оцінки від 06.12.2023 становить 504,00 гривень, а саме: бувший в користуванні електричний кабель довжиною 150 метрів, марки ПВС нг 5x1 ЗЗЦМ, з урахуванням ознак зносу, станом цін на 03.11.2023.

Отже, своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 504 гривень 00 копійок.

Обвинувачена ОСОБА_4 встановлені обставини, які повністю відповідають змісту формулювання обвинувачення за обвинувальним актом, а також вину у вчиненні злочину, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, - визнала повністю, розкаялася у вчиненому, просить суворо не карати.

Обвинувачена свої дії пояснила тим, що має на утриманні двох малолітніх дітей, ІНФОРМАЦІЯ_2 , (двійнята) і їй не вистачає коштів на належне їх утримання. Побачивши електричний кабель на сусідському подвір`ї, вона таємно викрала кабель з метою продати, а за виручені кошти придбати щось для дітей. Просить узяти до уваги, що вона на даний час переносить вагітність на дев`ятому місяці перед пологами і очікує повторно народити двійнят. Батько дітей виїхав у невідомому їй напрямку, тому вона зареєстрована як одинока мати. Перед потерпілим вибачилась і відшкодувала йолу завдану шкоду повернувши кабель.

Потерпілий ОСОБА_6 на розгляд справи не з`явився, будучи належно повідомленим про судовий розгляд, про що є підтвердження в справі. Судом вирішено розгляд справи провести без участі потерпілого з урахуванням такої ж позиції сторін.

Згідно з ч.3 статті 349 КПК України суд за згодою сторін кримінального провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо встановлених обставин, які ніким не оспорюються, і обмежився дослідженням документів, що характеризують особу обвинуваченої, роз`яснивши наслідки застосування цієї процесуальної норми.

Оцінивши встановлені обставини, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 є винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 КК України, яке мало місце за такими кваліфікуючими ознаками : таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

За вчинений злочин обвинувачена підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання за санкцією статті 185 ч.4 КК України, суд зважає на таке.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченої, в справі не має.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, вчинення кримінального правопорушення жінкою у стані вагітності та внаслідок збігу тяжких сімейних обставин (стаття 66 ч.1 пункти 1,2,4,5 КК України). Ці обставини не заперечуються стороною обвинувачення.

Суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, характеризується з місця проживання старостою Міжгірської селищної ради позитивно, раніше не судилася і не вчиняла адміністративних правопорушень, є особою, яка переносить вагітність (перед пологовий стан), однак не працює, утримує дітей за рахунок державної соціальної допомоги. Обвинувачена має зареєстроване і фактичне місце проживання. Це підтверджено довідками, актами цивільного стану і характеристикою, а також довідками органу поліції.

Суд зважає також на характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який згідно з статтею 12 КК України, віднесений до тяжких злочинів і характеризується умисною формою вини. Натомість наслідки злочину повністю усунуто, шкода є відшкодованою, потерпіла особа претензій не має. Прокурором подано в справу розписку потерпілого про повернення йому викраденого майна і про відсутність претензій до обвинуваченої.

Отже, обставини справи, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, позитивність особи обвинуваченого, а також те, що вона вперше вчинила кримінальне правопорушення, має стійкі соціальні зв`язки, - дають підстави суду дійти висновку про таке.

Статтею 69 ч.1 Кримінального кодексу України передбачено, зокрема таке : за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання не зазначеного в санкції статті ( частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначати покарання нижче від найнижчої межі, встановленого для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Санкція статті 185 ч.4 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Суд вважає, що відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відомості про особу обвинуваченої, зокрема її перед пологовий стан з урахуванням терміну вагітності є достатніми обґрунтуваннями для застосування найм`якшого покарання для обвинуваченої, тобто нижче нижчої межі, яка передбачена санкцією статті 185 ч.4 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк один рік. Цей мінімальний строк зазначеного виду покарання передбачений в Загальній частині КК України статтею 63 частиною другою.

При цьому суд констатує, що інші види покарання, які є м`якшими за суворістю відповідно до положень Розділу Х КК України, зокрема у виді громадських робіт, виправних робіт, арешту не можуть бути застосовані до обвинуваченої з огляду на її вагітність і наявність двох малолітніх дітей віком до одного року ( положення статей 56 ч.3, 57 ч.1,60 ч.3, 61 ч.3 КК України). Штраф також недоцільно застосовувати до обвинуваченої, бо її майновий стан є тяжким і це покарання може бути утруднено для належного виконання.

Суд також дійшов переконання, що обвинувачену не слід карати позбавленням волі реально, бо це покарання є надмірним. Суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства.

Статтею 79 частинами 1, 2 КК України передбачено : у разі призначення покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, крім засуджених до позбавлення волі на строк більше п`яти років за тяжкі і особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення, кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких засуджених від відбування як основного, так і додаткового покарання з встановленням іспитового строку у межах строку, на який згідно з законом жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами і до досягнення дитиною семирічного віку.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до семи років, суд покладає на засуджену обов`язки відповідно до статті 76 цього Кодексу.

Отже, достатнім, співмірним покаранням, яке заслуговує обвинувачена, є позбавлення волі на строк один рік із застосуванням відповідних положень статті 79 КК України і звільненням від відбування цього покарання особи з випробуванням протягом іспитового строку. Цей строк суд установлює в межах строку, на який згідно із Кодексом законів про працю України жінку може бути звільнено від роботи у зв`язку із вагітністю, пологами. Статтею 179 КЗпП передбачено відпустку жінкам у зв`язку з вагітністю і пологами тривалістю 126 календарних днів , а у разі народження двох і більше дітей чи ускладнення пологів 140 календарних днів. Саме цей строк є таким, що звільняю від роботи жінку у зв`язку із вагітністю та пологами. Суд вважає, що такий розмір іспитовий строк є доцільним для контролю за обвинуваченою та для її виправлення.

Обов`язки, передбачені статтею 76 ч.1 КК України, є достатніми для здійснення контролю за обвинуваченою під час відбування покарання з випробуванням протягом призначеного за цим вироком іспитового строку і належного виправлення особи.

Цивільного позову не заявлено.

Речовий доказ у виді викрадених електричного кабелю повернутий потерпілому на досудовому розслідуванні, а тому не потребує вирішення, що стверджено прокурором у судовому засіданні та зазначено в обвинувальному акті.

Запобіжний захід не обирався і питання про обрання такого до набрання вироком законної сили не порушено стороною обвинувачення під час судового розгляду.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 185 ч.4 Кримінального кодексу України, і призначити їй покарання із застосуванням статті 69 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Згідно з статтею 79 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку 126 днів не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Згідно з статтею 76 ч.1 пункти 1,2 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки у зв`язку із звільненням відбування покарання на період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в Закарпатський апеляційний суд через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Оскарження вироку з питань не дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались згідно з ч.3 статті 349 КПК України не допускається.

Вирок набирає законної сили після спливу строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після винесення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.

Вирок в повному обсязі складено 27.02.2024.

Суддя ОСОБА_1