Провадження №1-в/524/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу з питань пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Кременчука подання начальника Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_5 про звільнення від призначеного покарання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Большакова, Славського району Калінігралської області РФ, росіянина, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 засуджено 08.12.2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 263 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

У зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та на підставі ст.152 КВК України орган пробації звернувся до суду з поданням про звільнення засудженого від відбування покарання.

Заслухавши думку представника органу пробації, прокурора, які просили задовольнити подання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що внесене подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. Пунктом 4 ч.2 ст.539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до ч.5 ст.53 КК України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 ч.1 ст.537, ст.538 цього Кодексу.

Згідно з матеріалами особової справи ОСОБА_6 засуджено 08.12.2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 263 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у певні строки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 24.12.2015 року у справі №5-324кс15, стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе - це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано у строк тривалістю два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

У ч.3 ст.80 КК України в редакції Закону №2617-VІІІ, чинній на даний час, передбачено положення про те, що перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.

При цьому, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, з урахуванням приписів частині першій статті 62 Конституції України, можливий тільки в разі наявності обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

При цьому судом встановлено, що згідно з вироком від 08.12.2021 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення нетяжкого злочину, перебіг строків давності виконання якого не переривався.

З огляду на це, лише несплата засудженим суми штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про ухилення його від відбування цього покарання.

Керуючись ст.ст.369-372, 537, 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Автозаводського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області - задовольнити.

ОСОБА_6 засудженого 08.12.2021 року Автозаводським районним судом м. Кременчука за ч. 2 ст. 263 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. , звільнити від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена у Полтавському апеляційному суді протягом 7 днів, через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Автозаводського районного

суду м. Кременчука ОСОБА_7