Провадження №11-кп/824/2783/2024 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року клопотання ОСОБА_8 - задоволено.

Звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.ст.44, 46 КК України, а саме у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023 за №0003919, за обвинуваченням ОСОБА_8 - закрито.

Судові витрати за проведення експертизи в сумі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп. постановлено відшкодувати за рахунок держави.

Цією ж ухвалою вирішено питання щодо речових доказів.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати в частині розподілу процесуальних витрат у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні №0003919 від 10.10.2023 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим на підставі ст.46 КК України.

Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати за проведення експертизи в сумі 2672 грн. на користь держави.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що у постанові від 21.11.2018 у справі №462/6473/16-ц Верховний Суд зазначив, що процесуальні витрати, понесені у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати повинні бути розподілені судом у межах розгляду того кримінального провадження, у ході якого вони виникли.

У висновку ВП ВС (постанова від 17.06.2020, справа №598/1781/17) зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Тобто ВП вказано на необхідність вирішення питання щодо процесуальних витрат у різних за процесуальною формою судових рішеннях, однак не визначено, які саме витрати необхідно стягувати з особи, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі звільненням її від кримінальної відповідальності, а які відносити на рахунок держави. Відповідно до постанови ОП ККС ВС від 12.09.2022 у справі №203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, то процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту. Оскільки наведена постанова Верховного Суду вирішує дане питання лише в рамках застосування нереабілітуючої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ст.49 КК України, в даному випадку застосування підлягає саме висновок, що містить постанова від 17.06.2020 (справа №598/1781/17) в частині необхідності стягнення процесуальних витрат із обвинуваченого.

Обвинуваченим ОСОБА_8 було подано заяву, в якій він просив здійснювати апеляційний розгляд за його відсутністю.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Проте вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано в повному обсязі.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 закрито на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак в силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для сплати ОСОБА_8 процесуальних витрат є необґрунтованими, оскільки закриття кримінального провадження щодо останнього з нереабілітуючих підстав і застосування до нього більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє його від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судово-медичної експертизи №042-1877-2023 від 27.11.2023 у сумі 2672 грн.

Наведене узгоджується з правовими позиціями в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 вересня 2021 року (справа №342/1560/20) та в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01 лютого 2024 року (справа №930/497/23).

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду - зміні у частині вирішення питання щодо процесуальних витрат, з їх стягненням з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року щодо ОСОБА_8 в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат - змінити.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення експертизи в сумі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривні.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Судді: