Справа № 571/1277/24
Провадження № 1-кс/571/272/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2024 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області у складі: слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000167 від 10.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

До Рокитнівського районного суду Рівненської області надійшло клопотання заступника начальника СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 (далі слідчий), погоджене з прокурором Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 (далі прокурор) про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході огляду предметів від 19.06.2024 майно.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції № 2 Сарненського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000167 від 10.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10 червня 2024 року надійшла письмова заява гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що в період із 05.02.2024 по 06.02.2024 невстановлена особа, перебуваючи в її житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила крадіжку грошових коштів в сумі 20000 євро, 10000 доларів США та 11000 грн, чим заподіяла шкоду в особливо великих розмірах.

10 червня 2024 року дане повідомлення зареєстроване в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області під № 2719.

На виконання вимог ст. 214 КПК України слідчим СВ відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області лейтенантом поліції ОСОБА_6 10.06.2024 відомості про кримінальне правопорушення за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000167 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 185 КК України.

10.06.2024 у порядку, передбаченому ст. 237 КПК України, проведено огляд місця події житлове господарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено місця, звідки з житлового будинку були викрадені грошові кошти. Під час огляду предмети чи речі не вилучались.

19.06.2024 проведено огляд предметів, доровільно виданих ОСОБА_5 , а саме сенсорного мобільного телефону «Infinix», паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 та паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 № НОМЕР_2 , одягу, взуття, а саме: кросівок «NB», шортів (велосипедок) чорного кольору, дитячих шортів чорного кольору, футболку чорного кольору, джинсів синього кольору, трусів червоного кольору, носків чорного кольору, окулярів, крабу для волосся, 2 (двох) зарядних пристроїв, чохла до мобільного телефону прозорого та паперового пакету в якому все знаходилось. В ході огляду встановлено, що мобільний телефон «Infinix» заблокований графічним ключем і доступу до нього немає, а тому детальний його огляд провести не представилось можливим, що унеможливило спростувати чи підтвердити вину у скоєнні злочину ОСОБА_8

19.06.2024 постановою слідчого вказане вище тимчасово вилучене майно, визнано речовим доказом та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області.

Слідчий посилається на необхідність арештувати вказане майно. Просить клопотання задовольнити.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду клопотання був повідмлений відповідно до вимог закону.

Розглянувши клопотання та дослідивши докази, якими обґрунтовується доводи клопотання, суд дійшов до наступного.

Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

У ч.5 ст. 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно витягу з ЄРДР правова кваліфікація кримінального провадження №0000167 від 10.06.2024 року визначена за ч.5 ст.185 КК України крадіжка невідомими особами грошових коштів у сумі 20000 євро, 10000 доларів США та 11000 гривень.

За приписом ст.98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна обґрунтовується лише тим, що майно яке необхідно арештувати відповідає критеріям ст.98 КПК України, однак яким саме критеріям слідчому пояснити не вдалося.

Проте, у клопотанні не зазначено за якими критеріями чи ознаками оглянуті речі згідно протоколу огляду предметів від 19.06.2024 визнані речовим доказом у кримінальному провадженні за фактом крадіжки грошових коштів та містять відомості, що можуть бути використані як доказ в рамках конкретного кримінального провадження. Водночас судом встановлено, що майно, з приводу якого слідчий звернувся із цим клопотанням про арешт, було передано місцевими жителями села не у звязку з вчиненням кримінального правопорушення, а для передачі ОСОБА_9 , яка його залишила під час свого тимчасового перебування у них. І будь-яких відомостей про те, що вказане майно може бути доказом у даному кримінальному провадженні клопотання не містить. Таких обставин слідчим не повідомлено.

Відповідно до частини 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При цьому у відповідності до частини 3 статті 132 КПК України, арешт майна, як один із заходів забезпечення кримінального провадження, не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що арештоване може бути майно лише те, зокрема, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом конкретного злочину. Такого матеріали клопотання не містять.

Відповідно до ст.94 КПК слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що подане клопотання слідчого є недостатньо обґрунтованим, а звідси таким, що не підлягає задоволенню.

Із урахуванням наведених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки слідчий не довів обґрунтованості та необхідності арешту майна під час проведення огляду предметів.

Керуючись: ст.ст. 98, 167, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволені клопотання про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000167 від 10.06.2024.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: