ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/954/24 Справа № 207/1109/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року у кримінальному провадженні № 0000027 стосовно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 31 серпня 2017 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309, ст. 71 КК до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 10 січня 2018 року за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 187 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_9

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК та йому призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього належного йому майна.

Цим же вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 КК та йому призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі, строком на 10 років з конфіскацією всього належного йому майна, стосовно якого вирок не оскаржується.

Вирок суду оскаржується прокурором і захисником в частині засудження ОСОБА_8 , відповідно до якого, 08 лютого 2019 року приблизно о 1.00 годині, неповнолітній ОСОБА_10 та ОСОБА_8 за попередньою змовою, групою осіб, здійснили розбійний напад на потерпілого ОСОБА_11 , заподіяли йому середнього ступеня тяжкості тілесних пошкоджень та заволоділи його майном, а саме мобільним телефоном «Huawei nova САN L11», вартістю 1416,50 гривень та грошовими коштами в сумі 100 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_8 скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості та ухвалити новий вирок, яким призначити останньому покарання за ч. 2 ст. 187 КК у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього належного йому майна.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно останнього скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що суд першої інстанції порушив вимоги статей 94, 370, 374 КПК, а саме висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК не ґрунтуються на доказах, досліджених судом. Суд обґрунтував свій висновок на доказах, які не стосуються ОСОБА_8 , а показання потерпілого ОСОБА_11 виклав у вироку не ті, які він надавав під час допиту в судовому засіданні. Свідки вчинення ОСОБА_8 злочину відсутні. Потерпілий дав показання, які виправдовують ОСОБА_8 , пояснивши, що останній його не бив, його дії з обвинуваченим ОСОБА_10 не були узгодженими і потерпілому тільки здалося, що ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_10 нишпорити по кишенях потерпілого. При цьому, обвинувачений з самого початку кримінального провадження давав чіткі та послідовні показання щодо своєї непричетності до вказаного злочину, а повідомляв, що коли між потерпілим та ОСОБА_10 сталася бійка, то він їх розбороняв.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник та обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу захисника і з підстав, викладених у скарзі просили її задовольнити, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На адресу апеляційного суду надійшла відмова від апеляційної скарги прокурора, який її подав. Прокурор в судовому засіданні підтримала відмову від апеляційної скарги прокурора, який брав участь в суді першої інстанції і просила закрити апеляційне провадження за скаргою прокурора. В судовому засіданні прокурор заперечував проти апеляційної скарги захисника, просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно зі статтею 403 КПК особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду. Якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_8 .

Заслухавши думки сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого...

Суд апеляційної інстанції зважає на усталену практику суду касаційної інстанції, викладену зокрема у постанові ККС ВС від 05 жовтня 2021 року у справі № 589/5015/19, відповідно до якої суд апеляційної інстанції покликаний не стільки самостійно встановити обставини кримінального провадження, скільки перевірити та оцінити правильність їх встановлення судом першої інстанції, точність та відповідність застосування ним норм матеріального і процесуального закону, справедливість призначеного заходу кримінально-правового впливу, а також безпомилковість вирішення інших питань, що підлягають з`ясуванню при ухваленні судового рішення.

Сам апелянт визначає те коло питань, які є предметом перевірки апеляційного суду.

Таким чином, процесуальні вимоги сторін відіграють роль орієнтиру, показуючи, з якими частинами судового рішення учасник судового провадження не погоджується, та зобов`язують апеляційну інстанцію надати мотивовані відповіді на доводи апеляційної скарги.

В постанові ККС ВС від 14 вересня 2021 року у справі № 439/877/16-к, касаційний суд зазначив, що обов`язковою умовою для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, установлених під час кримінального провадження, є неповнота їх дослідження або наявність певних порушень у ході їх дослідження. При цьому незгода з оцінкою певних конкретних доказів не є підставою для їх повторного дослідження.

У відповідності до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вищезазначені вимоги кримінального процесуального закону суд першої інстанції виконав у повній мірі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, неправильну оцінку доказів та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону під час їх оцінки, перевіривши висновки суду першої інстанції, докази, які суд поклав в основу вироку на підтвердження встановлених ним фактичних обставин кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що такі доводи є не обґрунтованими, а вирок суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості, є достатньо мотивованим, з огляду на наступне.

За змістом ст. 411 КПК судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: (1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду; (2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки; (3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; (4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Вирок підлягає скасуванню із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За результатами апеляційного розгляду вказаних підстав для скасування або зміни вироку суду не встановлено.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у його вчиненні, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та ретельно дослідженими судом доказами, вказаними у вироку, зокрема:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 , який в суді першої інстанції пояснив, що 8 лютого 2019 року у період часу з 00.00 години до 01.00 години прийшов на зупинку громадського транспорту «Будівельників» по проспекту Ювілейному у м. Кам`янське, де зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_10 . Вони почали розмовляти та курити разом, після чого пішли в бік селища Будівельників, щоб допомогти його другові ОСОБА_8 . Коли прийшли на АДРЕСА_2 , то зустріли там ОСОБА_8 Розмовляли з ОСОБА_10 і між ними виник конфлікт, після чого ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів по голові та обличчю, а коли він впав на землю обличчям до низу, то ОСОБА_10 наніс декілька ударів ногою в область його носу, внаслідок чого отримав потерпілий отримав перелом. ОСОБА_8 стояв неподалік та спостерігав за ними. Після цього, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_8 з його карманів дістали мобільний телефон та 100 гривень, при цьому один з нападників тримав його за одну руку, а другий - за другу руку. В цей час вони розмовляли між собою. Дії обох обвинувачених були направлені на те, щоб забрати його речі, після цього обвинувачені залишили його та втекли;

- протоколом огляду від 8 лютого 2019 року, з якого слідує, що предметами огляду є мобільний телефон «Huawei nova CAN L11», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та купюра номіналом 100 гривень, які добровільно надав для огляду ОСОБА_10 та пояснив, що заволодів вказаним майном невідомого чоловіка 8 лютого 2019 року неподалік підземного переходу по проспекту Ювілейному у м. Кам`янське (а. с. 152 - 155 том 1) ;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 8 лютого 2019 року, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав свій мобільний телефон «Huawei nova» чорного кольору під номером 2 зліва направо, який у нього було викрадено 8 лютого 2019 року (а.с. 156 - 159 том 1);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 8 лютого 2019 року, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_10 , який 8 лютого 2019 року приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив напад, поєднаний з насильством, при цьому наніс не менше трьох ударів кулаком в ділянку обличчя та заволодів його мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 100 гривень (а. с. 165 - 168 том 1) ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 8 лютого 2019 року, з якого слідує, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , який 8 лютого 2019 року приблизно о 01.00 годині, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , здійснив напад, поєднаний з насильством та заволодів його мобільним телефоном та грошовими коштами в сумі 100 гривень (а.с. 176 - 179 том 1);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 8 лютого 2019 року, в ході якого потерпілий ОСОБА_11 вказав на обставини вчинення злочину відносно нього, а саме 8 лютого 2019 року він сидів на трамвайній зупинці по АДРЕСА_4 і до нього підійшов невідомий чоловік та попросив допомоги. Вони пішли до підземного залізничного переходу, а потім до будинку АДРЕСА_5 . На узбіччі дороги, чоловік, знаходячись на відстані приблизно 1 метр від нього з правого боку, різко розвернувся та завдав одного удару кулаком правої руки в область ока з лівої сторони обличчя та один удар в область щелепи зліва. Після завданих ударів він втратив рівновагу і впав на коліно, опершись руками на нагромадження снігу біля паркану будинку АДРЕСА_5 . В цей час чоловік, що вдарив його погукав іншого чоловіка, який підійшов з правої сторони і вони, утримуючи його разом, обшукали його кишені, після чого втекли (а.с. 180 - 187 том 1);

- висновком експерта № 19/12.1/118 від 18 лютого 2019 року, з якого слідує, що ринкова вартість викраденого майна у потерпілого ОСОБА_11 станом на 8 лютого 2019 року, а саме мобільного телефону «Huawei nova CAN L11», який було придбано в квітні 2018 року за 6000 гривень, з наданням об`єкту а дослідження в спеціальному пакеті НПУ №ЕХР0161996 могла складати 1416,50 гривень (а.с. 231 - 237 том 1);

- висновком експерта № 250-Е від 13 березня 2019 року, з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_12 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток носу (з раною на спинці носу, слідом загоєння котрої є виявлений рубець), латеральної стінки правої глазниці, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку відносяться до середнього ступеня тілесних пошкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня (п.п. 2.2.2. Наказ № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року), так як зазвичай термін загоєння подібного пошкодження понад 21-ї доби. Пошкодження виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів, характерологічні властивості котрих не відобразились. Враховуючи характер пошкоджень, процеси їх загоєння, дані медичних документів, давність їх утворення незадовго до потрапляння в лікарню (а. с. 245 - 246 том 1);

- висновком експерта № 254-Е від 14 березня 2019 року, з якого слідує, що виявлені у ОСОБА_12 пошкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток носу (з раною на спинці носу, слідом загоєння котрої є виявлений рубець), латеральної стінки правої глазниці, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку виникли внаслідок дії тупого твердого предмета, предметів (характерологічні властивості котрих не відобразились), в ділянку правого ока та в ділянку носа, можливо при взаємному розташуванні потерпілого та нападаючого, як зазначено в протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_11 (а.с. 249 - 250 том 1).

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав неправдивими показання обвинувачених щодо вчинення злочинів ОСОБА_10 одноосібно і правильно вважав, що це є способом захисту від пред`явленого обвинувачення.

Така позиція захисту є аналогічною і в суді апеляційної інстанції, яка спростовується зокрема, слідчим експериментом за участю потерпілого в ході якого він відтворив на місці обставину нападу та нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , яких він впізнав під час пред`явлення осіб для впізнання.

Про узгодженість умислу та дій обвинувачених також свідчить роль кожного у його вчиненні, а саме після того, як ОСОБА_10 вдарив потерпілого, він погукав іншого чоловіка - ОСОБА_8 , який підійшов з правої сторони і вони, утримуючи його разом, обшукали його кишені, після чого втекли.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що слідчі дії у виді пред`явлення особи для впізнання та слідчий експеримент з потерпілим були проведені у день події вчинення злочину, тобто через незначний проміжок часу, у зв`язку з чим потерпілий краще пам`ятав та відтворив події учасником яких він став.

Ураховуючи вимоги ст. 240 КПК, а також практику Верховного Суду, зокрема, постанову об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14 вересня 2020 року у справі № 40/3597/17, колегія суддів звертає увагу на те, що метою слідчого експерименту є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю підозрюваного слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, на відміну від допиту, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії, якими є відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Отримання від підозрюваного, обвинуваченого відомостей під час проведення слідчого експерименту (з дотриманням встановленого законом порядку) є складовою належної правової процедури цієї процесуальної дії, що разом з іншими її сутнісними компонентами дозволяє досягнути її мети і вирішити поставлені завдання. При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Посилання захисника, що суд показання потерпілого ОСОБА_11 виклав у вироку не ті, які він надавав під час допиту в судовому засіданні, а потерпілий дав показання, які виправдовують ОСОБА_8 , спростовуються технічною фіксацією показань потерпілого, які він надав в судовому засіданні в суді першої першої інстанції від 25.04.2023, в ході якого потерпілий чітко вказав, що двоє осіб його побили та забрали його майно. Підтвердив, що на стадії досудового розслідування він впізнавав осіб, які вчинили щодо нього злочин. Потім впізнав ОСОБА_8 по відеоконференцзв`язку як особу, яка вчинила злочин. Пояснив, що ОСОБА_8 допомагав ОСОБА_10 обшукувати потерпілого та забирати його майно. Пояснив, що дві його руки були розтягнуті, один тримав одну руку, а інший нападник іншу руку.

Той факт, що потерпілий не пам`ятав певних обставин, які не є визначальними у даному провадженні, продиктовані плином часу між подією кримінального правопорушення та його допитом в суді.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає, що в показаннях потерпілого немає істотних суперечностей, які б могли потягнути невідповідність висновків висновків суду в частині доведеності винуватості ОСОБА_8 .

Отже, усупереч твердженням у поданій апеляційній скарзі місцевий суд, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані, дав їм належну оцінку в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування й ухвалив обґрунтоване судове рішення.

Із матеріалів кримінального провадження, журналу судового розгляду та його технічної фіксації, вбачається, що суд повно та всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, вирішив у відповідності до закону клопотання сторін, належним чином перевірив версію сторони захисту і виклав переконливі мотиви прийнятого рішення, які ґрунтуються на досліджених доказах, яким дав належну правову оцінку, в тому числі й тим на які посилалась сторона захисту.

Таким чином, суд першої інстанції, дослідивши й зіставивши наявні у кримінальному провадженні фактичні дані та докази дав їм оцінку в аспекті ст. 94 КПК з точки зору належності, допустимості та достовірності, а також з`ясував передбачені ст. 91 КПК обставини, що належать до предмета доказування, й обґрунтовано вирішив, що зібрані докази в їх сукупності та взаємозв`язку поза розумним сумнівом доводять вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення та правильно кваліфікував їх дії за ч. 2 ст. 187 КК.

Під час обрання виду і міри покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, корисливих злочинів майнової спрямованості. Також врахував відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, працює, суд врахував його роль у вчиненні кримінального правопорушення, думку потерпілого про вид та міру покарання та дійшов обґрунтованого висновку, що необхідне та достатнє покарання для виправлення ОСОБА_8 та попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, буде покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі призначене у відповідності з положеннями статей 50, 64, 65, 71 КК з належним врахуванням тяжкості кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого та врахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження і таке покарання, на переконання апеляційного суду, є справедливим, законним та співмірним з тяжкістю та характеру вчиненого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 415 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо: 1) встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 цього Кодексу; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід на підставі обставин, які очевидно викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; 3) судове рішення ухвалено чи підписано не тим складом суду, який здійснював судовий розгляд.

В апеляційній скарзі захисник ставить вимогу про скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, при цьому не наводить жодних аргументів в підтвердження будь-яких підстав для прийняття такого рішення відповідно до ст. 415 КПК, а його доводи за своїм змістом зводяться до незгоди з правовою оцінкою доказів судом першої інстанції та з прийнятим рішенням, у зв`язку з чим відповідні доводи захисника апеляційний суд розцінює як необґрунтовані.

Отже, наведені в апеляційній скарзі захисника доводи не спростовують правильності висновків, викладених у вироку суду і не містять доводів, які би дозволили суду апеляційної інстанції дійти переконання, що рішення було постановлено з істотними порушеннями норм права, які можуть поставити під сумнів їх законність, а висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

За результатами апеляційного перегляду оскарженого вироку апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином виконав вимоги ст. ст. 22, 94, 370, 373 КПК забезпечив повне та всебічне дослідження всіх обставин кримінального провадження, належним чином дослідив та оцінив всі докази і виклав переконливі мотиви чому він приймає до уваги одні докази і відхиляє інші. Судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження не допущено таких порушень кримінального процесуального закону, які б могли бути визнані істотним в розумінні ч. 1 ст. 412 КПК або потягнути несправедливість судового розгляду в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а вирок суду має бути залишений без змін.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скарги захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 Кримінального кодексу України та ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4