СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/3372/24
пр. № 1-кп/759/931/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000371 від 27.01.2024 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.06.2010 Шевченківським районним судом м.Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 187, ч.2 ст. 190, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією майна;

- 30.10.2017 Подільським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців;

- 04.12.2017 Деснянським районним судом м.Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців;

- 16.11.2018 Солом`янським районним судом м.Києва за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 185, ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць;

- 26.10.2020 Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановленням іспитового строку на 2 роки. Вироком Київського апеляційного суду від 18.02.2021 вирок Святошинського районного суду м.Києва скасовано та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців;

- 25.08.2021 року Святошинським районним судом м.Києва за ч.2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України, за сукупністю вироків до призначеного Святошинським районним судом м.Києва від 25.08.2021 покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного вироком Київського апеляційного суду м.Києва 18.02.2021, у виді позбавлення волі на строк 2 місяці, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , будучи раніше засудженим, маючи не зняту та непогашену в установленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин.

Так, ОСОБА_3 у невстановлений слідством час, у невстановленому слідством місці, у невстановленої слідством особи, придбав та почав носити при собі предмет, зовні схожий на холодну зброю (кастет), тим самим порушив Положення про дозвільну систему затвердженого, Постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, таким чином ОСОБА_5 , привласнив предмет схожий на холодну зброю (кастет) та став незаконно носити її при собі, без передбаченого законом дозволу.

Тобто ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння холодної зброї, почав незаконно носити холодну зброю (кастет), при собі в цілях особистого використання.

26.01.2024 року, о 16 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 був викритий працівниками поліції, яким в подальшому добровільно видав предмет зовні схожий на кастет.

Згідно висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-24/5897-ХЗ від 30.01.2024, наданий на дослідження кастет відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України визнав повністю, щиро розкаявся і надав покази, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення, зазначив, що кастет придбав у товариша з метою самозахисту. Просив суд суворо його не карати, усвідомив, що порушив закон, і більше такого не допустить.

Враховуючи те, що учасниками процесу не оспорювались фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позицій, в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження всіх доказів по справі та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу. При цьому судом роз`яснено учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , покази якого є логічними та послідовними,, дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 263 КК України як незаконне носіння при собі холодної зброї (кастет) без передбаченого законом дозволу.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який віднесено до категорії нетяжких злочинів, ставлення обвинуваченого до скоєного, який критично оцінює свою поведінку, відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, офіційно не працює, не одружений.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є щире каяття.

При цьому суд враховує практику Верховного Суду, згідно з якою щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди (постанова Верховного Суду від 15.11.2021р. у справі № 199/6365/19).

Обставини, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлені та прокурором не зазначені.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Зважаючи на те, що обвинувачений не працевлаштований, тобто не має постійного доходу, суд не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу.

Враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з огляду на особу обвинуваченого, конкретні обставини вчинення злочину, відсутність спричинення тяжких наслідків, наявність по справі обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, приймаючи до уваги критичне відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 263 КК України, а саме у виді громадських робіт. При цьому, судом не встановлено обмежень, передбачених ч. 3 ст. 56 КК України, для призначення вказаного виду покарання обвинуваченому.

Цивільний позов не заявлений.

Питання щодо долі речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України суд стягнує з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 2271 грн. 84 коп. (висновок експерта від 30.01.2024 № СЕ -19/111-24/5897-ХЗ).

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовано.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 130 (сто тридцять) годин.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 2271 грн. 84 коп. (дві тисячі двісті сімдесят одна гривня 84 коп.)

Речові докази по справі: кастет, що зберігаються в камері речових доказів Святошинського УП ГУ НП в м. Києві, - знищити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1