Номер провадження 1-кп/754/777/24
Справа№754/4657/24
Вирок

Іменем України

09 травня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000541 від 11.03.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, працюючого не офіційно, має на утриманні матір інваліда, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України,-

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , обвинувачується у тому, що він у невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, вирішив облаштувати зону відпочинку біля річки Десенка у Деснянському районі м.Києва, на земельній ділянці з кадастровим номером :62:201:0030, з метою використання її при здійсненні підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельної ділянки, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.ст.96,112, 116-126, 211 Земельного кодексу України, ОСОБА_3 достовірно знаючи про відсутність у нього правових підстав володіння, користування земельною ділянкою, рішень органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування про передачу у власність або оренду земельної ділянки, дозволів на встановлення тимчасових споруд, в квітні 2023, більш точна дата в ході досудового розслідування не встановлена, по теперішній час самовільно зайняв належну територіальній громаді міста Києва частину земельної ділянки з кадастровим номером :62:201:0030 у Деснянському районі м.Києва самовільно розмістивши на ній тимчасові споруди типу «Альтанка» в кількості 20 штук площами 10 кв. м., 10 кв. м., 10 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м., 6 кв. м та 1 тимчасову споруду -приміщення охорони площею 6 кв.м.

Рішенням Київської міської ради №97/9176 від 28.07.2020 «Про оголошення природної території ландшафтним заказником місцевого значення «Деснянські луки» земельна ділянка з кадастровим номером :62:201:0030, на якій ОСОБА_3 самовільно розміщено зазначені тимчасові споруди, віднесена до території, на підставі яких оголошено ландшафтний заказник місцевого значення «Деснянські луки», що згідно ст.ст.3,25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» відноситься до природно-заповідного фонду України та на підставі ст.150 Земельного кодексу України належить до особливо цінних земель.

Не зважаючи на це, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про належність земельної ділянки з кадастровим номером :62:201:0030 до особливо цінних земель, не припинив вчинення кримінального правопорушення, земельну ділянку не звільнив, а продовжив самовільно займати вказану земельну ділянку особливо цінних земель під розміщення зони відпочинку, для здійснення підприємницької діяльності та отримання прибутку.

Таким чином, ОСОБА_3 , обвинувачується у самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.

29 березня 2024 року ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 отримали копію обвинувального акту, а також реєстр матеріалів досудового розслідування.

29 березня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно до вимог ст. 468 КПК України.

Згідно підписаної угоди сторони погоджуються на призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 2 ст. 197-1 КК України у виді 2 /двох/ років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 /один/ рік, поклавши на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості, укладена між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Обвинувачений, в судовому засіданні, розуміючи наслідки затвердження угоди та права визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України в повному обсязі сформульованого обвинувачення та зазначив, що в повній мірі розуміє наслідки не виконання угоди, визначені ст. 476 КПК України.

Прокурор вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 197-1 КК України, його вина повністю доведена зібраними в процесі досудового слідства доказами, угода відповідає вимогам закону, тому її необхідно затвердити, а обвинуваченого визнати виннувати у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому узгоджене угодою покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Так, прокурор та захисник, кожен окремо, в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просили угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Представник потерпілого - Київської міської ради ОСОБА_6 не заперечував проти затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим.

Суд заслухавши думку сторін угоди, захисника та представника потерпілого, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та закону приходить до наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 197-1 КК України визнаючи, шляхом укладення останньої, доведеним, що ОСОБА_3 самовільно зайняв земельну ділянку особливо цінних земель.

У підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Узгоджена сторонами угоди міра покарання є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 197-1 КК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

За умовами ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про визнання винуватості укладену між прокурором та обвинуваченим за участю його захисника необхідно затвердити, обвинуваченого визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, так як його вина доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначає обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 369-371, 373-374, 468-469, 472, 473-475 суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000541 від 11.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України, укладену між прокурором Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його захисника - адвоката ОСОБА_5 від 29 березня 2024 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, визначивши іспитовий строк 1 /один/ рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених ч. 2 ст. 473 КПК України до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1