Справа № 939/1539/24
УХВАЛА

підготовчого судового засіданні

18 червня 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , в режимі відеоконференції з приміщення ДУ "Київський слідчий ізолятор",

захисника адвоката ОСОБА_5 , дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду в селищі Бородянці Бучанського району Київської області по вул. Шевченка, 3 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000593 від 22 лютого 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Пісківки Бородянського району Київської області, громадянина України, який проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

13 червня 2024 року з Бучанської окружної прокуратури Київської області до Бородянського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

За ухвалою судді від 14 червня 2024 року підготовче судове засідання було призначено на 18 червня 2024 року, на 11 годину 30 хвилин.

Відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

02 лютого 2024 року, о 12-й годині, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_4 перебував в кухні будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 , де розпивали алкогольні напої. Під час розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 на ґрунті неприязних відносин виник словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 виник кримінально протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 . Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в тому ж місці, в той же час, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілому, взяв до рук невстановлений тупий предмет та умисно і цілеспрямовано наніс ним невстановлену кількість, але не менше 10 ударів по голові ОСОБА_7 , чим спричинив йому наступні тілесні ушкодження: десять забійних ран голови, які знаходяться одна на лобі зліва, дві в правій тім`яній ділянці, одна на скроні справа, одна на скроні зліва, одна в лівій тім`яній ділянці, одна в центрі потиличної ділянки, одна в потиличній ділянці зліва, одна в потиличній ділянці справа, одна на межі лобної і тім`яної ділянок зліва, масивний крововилив в м`яких тканинах всіх областей голови, множинні (більше 2-лобної кістки зліва і потиличної кістки справа) відкриті переломи кісток склепіння і основи черепу, крововилив під тверду мозкову оболонку (субдуральна гематома), крововиливи під м`яку мозкову оболонку в ділянці обох лобних, обох скроневих, обох тім`яних часток головного мозку, більше справа, крововилив в тканину головного мозку (стовбурова частина) і в шлуночки головного мозку, явища набряку головного мозку.

Внаслідок спричинення відкритої черепно - мозкової травми у вигляді множинних ран м`яких тканини голови, множинних відкритих переломів кісток склепіння і основи черепа, масивних крововиливів під оболонки, в тканину і в шлуночки головного мозку з явищами набряку головного мозку, ОСОБА_7 помер на місці.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , посилаючись на те, що обвинувальний акт складений із дотриманням вимог КПК України, підстав для закриття провадження або внесення подання про визначення підсудності немає, просила призначити кримінальне провадження до судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Потерпілий ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_5 і обвинувачений ОСОБА_4 не висловили заперечень щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлена належним чином; направила до суду заяву з проханням проводити підготовче судове засідання у її відсутності.

Вислухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підсудне Бородянському районному суду Київської області, підстав для закриття кримінального провадження не встановлено, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 Кримінального процесуального кодексу України, а тому кримінальне провадження необхідно призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні, після роз`яснення йому права заявити клопотання про колегіальний судовий розгляд, просив проводити судовий розгляд кримінального провадження суддею одноособово.

13 червня 2024 року до суду також надійшло клопотання прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_9 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюна два місяці. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його судом винуватим, обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене; також, перебуваючи не під вартою, він може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та доведення їх перед судом, оскільки безпосередньо після вчинення злочину він з метою приховування слідів кримінального правопорушення закопав тіло ОСОБА_7 , кімната, в якій було вчинено умисне вбивство, вимита від слідів крові, речі, які містили кров, спалені у печі; також обвинувачений може незаконно впливати на свідків і потерпілого, оскільки вони мешкають в одному населеному пункті, що в подальшому може призвести до ухилення винуватої особи від кримінальної відповідальності. Тому, на думку прокурора, менш суворі запобіжні заходи, не зможуть запобігти вказаним ризикам і забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.

Потерпілий ОСОБА_6 погодився з клопотанням прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечень щодо клопотання прокурора не висловив.

Захисник адвокат ОСОБА_5 вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки прокурором не надано будь-яких документів на підтвердження зазначених у клопотанні ризиків.

Вислухавши думки учасників судового провадження, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до такого висновку.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 березня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2024 року.

За ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21 травня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 червня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення "Лабіта проти Італії" від 06 квітня 2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України і ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Оцінюючи викладене, суд вважає, що тяжкість і обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, враховуючи дані про особу обвинуваченого, відсутність постійного місця роботи, відсутність сімейних зв`язків, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та мати реальну можливість змінити місце свого проживання, впливати на свідків, оскільки проживає з ними в одному населеному пункті, а також знищити чи приховати будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора і продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, суд вважає за необхідне, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначати обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що спричинило смерть людини.

Керуючись ст. 31, 176, 177, 178, 183, 197, 199, 314, 315, 316 КПК України, суд

у х в а л и в :

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, до судового розгляду на підставі обвинувального акта у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Бородянського районного суду Київської області на 24 червня 2024 року, на 14 годину 15 хвилин.

Кримінальне провадження розглянути суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора Бородянського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити дію обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі "Київський слідчий ізолятор" до 17 серпня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення лише в частині продовження дії запобіжного заходу, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копії ухвали суду.

Головуючий - суддяОСОБА_10