У Х В А Л А

Іменем України

"08" травня 2024 р. Справа153/465/24

Провадження1-кп/153/30/24-к

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Ямпіль Вінницької області у залі судових засідань кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000039 від 15.01.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження АДРЕСА_1 , місце проживання АДРЕСА_2 , громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області перебувають матеріали вказаного кримінального провадження.

Прокурор звернувся до суду із письмовим клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 . Своє клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила умисне вбивство. ОСОБА_6 15.01.2024 об 11 годині 45 хвилин затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вказаного злочину та 17.01.2024 відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 14.03.2024. Відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2024 строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 продовжено на 60 днів до 06 години 10 хвилин 11.05.2024 без визначення розміру застави. На даний час у вказаній справі триває судове провадження, яке завершити до закінчення строку дії ухвали слідчого судді не представляється можливим, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час досудового розслідування при застосуванні стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Зокрема, окрім необхідності забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, стосовно нього під час застосування тримання під вартою також встановлено ризики з переховування від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Так ОСОБА_6 , будучи раніше судимий за вчинення умисних злочинів, у тому числі особливо тяжкого, вчиненого з особливою жорстокістю (п.4 ч.2 ст.115, ч.2 ст.186, ч.4 ст.187, ч.4 ст.296 КК України), за що судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, через значний проміжок часу після їх вчинення продовжив злочинну діяльність та 14.01.2024 вчинив новий особливо тяжкий умисний злочин проти життя та здоров`я особи, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі. Викладене свідчить, що ОСОБА_6 не виправився та на даний час є суспільно-небезпечною особою в достатній мірі для продовження утримання його під вартою, а наявні соціальні зв`язки не являються для нього достатнім стримуючим фактором. При цьому, стан здоров`я та вік обвинуваченого ОСОБА_6 не перешкоджають застосуванню стосовно нього вказаного примусового заходу. Крім цього, усвідомлюючи міру відповідальності за вчинення вказаного кримінального правопорушення. ОСОБА_6 може спробувати повторно переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки він намагався це зробити одразу після вчинення ним даного злочину. На теперішній час вказані ризики не зменшились та наведені обставини не змінились, а обрання більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України, а тому просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 терміном на 60 днів та не визначати розмір застави.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечували проти клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 підтримала.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши надані суду матеріали, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17.01.2024 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 14.03.2024.

Відповідно до ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 13.03.2024 ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів до 11.05.2024.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Частиною 3 ст.331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 199 КПК України, під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, суд повинен врахувати, зокрема наступне: чи не зменшився заявлений ризик або чи з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; встановити наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останнього та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення, зокрема, що обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце проживання, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п.35 рішення ЄСПЛ №12369/86 від 26.06.1991 року «Летельє проти Франції»).

Як зазначає Європейський суд з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі "Ілійков проти Болгарії" від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінювані ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вказаного злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, суворість, передбаченого законом покарання, особу обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, суд дійшов висновку, що ризики в обґрунтування тримання під вартою обвинуваченого не зменшилися, тривають та ОСОБА_6 може ухилятися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а тому вказані ризики виправдовують необхідність продовження ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та стороною захисту не доведено.

Прокурором доведено, що вказані в клопотанні ризики не зменшилися та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів в даному випадку є недоцільним і саме тримання під вартою може запобігти зазначеним в клопотанні ризикам, а тому суд вважає клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 обґрунтованим, доведеним, та таким, що підлягає до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою необхідно продовжити на строк, що не може перевищувати 60 днів.

Виходячи з положень п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, суд вважає за доцільне не визначати обвинуваченому розмір застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки йому інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 193, 197, 199, 315, 331, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 06 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити до Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)» для виконання.

Ухвалу може бути оскаржено протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою, у той самий строк з моменту вручення йому ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3