№ 207/2024/24
№ 1-кп/207/254/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам`янське кримінальне провадження № 0000058 від 18.03.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працюючого, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , згідно із судовим наказом Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22 квітня 2021 року, зобов`язаний до сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2021 року до досягнення дитиною віку повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , якому відомо про обов`язковість виконання зазначеного рішення суду та про свій обов`язок, як батька дитини, визначений нормами ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного Кодексу України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею віку повноліття, будучи попередженим державним виконавцем Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, допустив заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Так, ОСОБА_4 , аліменти на утримання дитини не сплачував, до Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості з метою отримання офіційного працевлаштування чи отримання державної допомоги по безробіттю не звертався. На підставі Указу Президента України №69/2022 від 17.05.2022 «Про загальну мобілізацію», 17.05.2022 року мобілізований ІНФОРМАЦІЯ_4 для проходження військової служби та згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 190-РС від 15.07.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на посаді заступника командира броньованої машини вказаної частини з 15 липня 2023 року, де у період з серпня 2023 року по листопад 2023 року отримав заробітну плату на загальну суму 245 294, 45 грн.. однак, будь-якої допомоги на утримання дитини не надавав, участі у вихованні не приймав і згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів Південного відділу державної виконавчої служби міста Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 22.03.2024 року допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року та з 01.02.2024 по 22.03.2024 року у розмірі 56499.28 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 в період часу з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року та з 01.02.2024 по 22.03.2024 року включно злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складав суму виплат за 7 місяців відповідних платежів, у розмірі 56499,28 грн.

Враховуючи викладене, у період часу з 01.08.2023 року по 31.12.2023 року та з 01.02.2024 по 22.03.2024 року включно, ОСОБА_4 злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання неповнолітньої дитини.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано обвинувачується у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину за викладених обставин визнав свою вину повністю. У вчиненому щиро розкаявся. Просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила фактичні обставини справи викладені в обвинувальному акті. Просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними письмовими доказами:

- копією судового наказу Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 22.04.2021 року, згідно якого стягнено з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08 квітня 2021 року до досягнення дитиною віку повноліття.(а.с.76);

- копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьком якого записаний ОСОБА_4 (а.с.23);

- розрахунком заборгованості ОСОБА_4 зі сплати аліментів, наданого Південним відділом державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області станом на 18.03.2024 рік (а.с.80).

Оцінюючи кожний доказ у справі з точки зору належності, допустимості, достовірності, та їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому провадженні доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Вирішуючи питання про обрання виду та міри покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує обставини та тяжкість скоєного злочину, відповідно до вимог ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за медичною допомогою не звертався, щиро кається у вчиненому.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без його ізоляції від суспільства, з обранням міри покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 164 КК України. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, що буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Покласти на нього обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільна позовна заява не заявлена.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Судові витрати та речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Керуючись ст.ст. 369 371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 02 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 02 (два) роки.

На підставі п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області на протязі тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1