18.03.2024
Справа №642/997/23
Провадження №1-кс/642/623/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 27.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000375 від 16.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження. Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що слідчим Другого слідчого відділу( з дислокацією у м. Харкові ) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000375 від 16.09.2021, за ознаками вчинення складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 364 КК України. Постановою слідчого від 27.12.2022 дане кримінальне провадження було закрито. Згідно із скаргою, підставами для скасування постанови слідчого про закриття кримінального провадження №0000375 від 16.09.2021 є її винесення усупереч вимог чинного законодавства України, без виконання вимог ст.ст. 9, 36, 55, 56 КПК України. Так, ОСОБА_3 зазначив, що не згоден з неодноразовими відмовами слідчої про визнання його потерпілим у даному кримінальному провадження та його допиту у якості свідка, а не потерпілого. Заявник вважає що справу було закрито незаконно, оскільки досудове розслідування проведено поверхнево, без проведення всіх необхідних слідчих та розшукових дій, спрямованих на встановлення істини по кримінальному провадженню.

В судове засідання заявник надав заяву про розгляд скарги без його участі.

Слідчий в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду матеріали кримінального провадження.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу з матеріалами, а також матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000375 від 16.09.2021, які були надані до суду слідчою, та постанову про закриття кримінального провадження, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.09.2021 за №0000375, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України.

Дане кримінальне провадження зареєстровано на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 08.09.2021, якою було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_3 від 05.08.2021, у якій останній повідомив, що співробітники органів міліції, прокуратури, а також судді, з особистих, як на думку заявника, мотивів, а також переслідуючи мету помсти за правозахисну діяльність ОСОБА_3 , піддали останнього кримінальному правовому переслідуванню, що проявилося у притягненні завідомо невинуватої особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.215 КПК України досудове розслідування злочинів здійснюється у формі досудового слідства, а кримінальних проступків - у формі дізнання у порядку, передбаченому цим Кодексом. Зазначена норма, як і в цілому положення глави 19 КПК України, визначають форму та регламентують порядок проведення досудового слідства, однак не встановлюють переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити в ході досудового розслідування для його закінчення. Орган досудового розслідування у залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, на власний розсуд визначає обсяг перевірочних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ст.ст. 283, 284 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Згідно до ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З матеріалів кримінального провадження №0000375 від 16.09.2021 вбачається, що органом досудового розслідування проведено певний обсяг слідчих та процесуальних дій для встановлення обставин викладених у заяві ОСОБА_3 .

За результатами проведеного досудового розслідування постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 27.12.2022 кримінальне провадження №0000375 від 16.09.2021 закрито на підставі п. 1 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення.

Пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачає закриття кримінального провадження у разі встановлення відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. В той же час КПК України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке здійснюється за наявності обставин, які виключають подальше провадження, або підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

В той же час кримінальне процесуальне законодавство України визначає можливість прийняття такого рішення лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

Відповідно до положень ч.2 ст.91 КПК України доказування при проведенні досудового розслідування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ч.2 ст.9 КПК України встановлено, що слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова слідчого, у розумінні вимог п.2 ч.5 ст.110 КПК України, окрім іншого, повинна містити виклад встановлених обставин, які є підставою для прийняття рішення про закриття кримінального провадження, а також мотиви прийнятого рішення, його обґрунтування з посиланням на положення КПК України.

Отже, відповідно до ст.110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути вмотивована, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленими матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладена суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав та законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого кримінальним процесуальним законодавством України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Аналізуючи на предмет законності та обґрунтованості прийняте процесуальне рішення, слідчий суддя зауважує, що відповідно до змісту п.1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, у разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Подія злочину це окреме явище, яке відбулося в певному місці й певному часі та має передбачені кримінальним законом ознаки.

В обґрунтування постанови щодо відсутності події кримінального правопорушення, за фактами викладеними у заяві ОСОБА_3 від 05.08.2021, слідчим встановлені наступні обставини.

Постановою старшого помічника прокурора м. Харкова від 27.04.2001 за результатами розгляду матеріалів кримінальної справи № 19990011 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ст. 17, 86-1, ч. 1 ст. 172 КК України та ОСОБА_3 за ст. 17, 86-1, 19, ч. 1 ст. 172 КК України кримінальну справу закрито за відсутністю в їх діях складу злочинів.

З висновку по закритій кримінальній справі №1999011, затвердженого 28.04.2001 заступником прокурора області, вбачається, що підставами для порушення кримінальної справи було письмове звернення директора ВАТ ХОЗП «Система» ОСОБА_6 про порушення кримінальної справи та притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб, діями яких підприємству завдано матеріальної шкоди на суму 7848556,68 грн. Так, 10.10.1994 між ПФ «Спінор» та ВАТ «Система» було укладено договір № 24-94 про виконання робіт, пов`язаних з виготовленням дослідного зразка пристрою зовнішньої пам`яті для ПЄВМ та переносом інформації з МЛ на ПЄВМ на суму 7927 грн. Договір складено з порушенням встановленого порядку, виконання договірних зобов`язань на підприємстві не підтверджується документально. ПФ «Спінор» роботи, передбачені цим договором, в звіт для податкової інспекції не включав. Про наявність такого договору стало відомо після звільнення з підприємства колишнього директора ОСОБА_7 та його заступника ОСОБА_5 . Одночасно, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , якому ОСОБА_5 передоручив свої повноваження, звернулись до арбітражного суду про стягнення з підприємства грошей за фактично невиконані роботи. 15.02.1999 прокурором Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_8 скасована постанова помічника прокурора Фрунзенського району м. Харкова про відмову в порушенні кримінальної справи з одночасним порушенням кримінальної справи за ознаками ч. 2 ст.83 КК України за фактом розкрадання грошових коштів ВАТ ХОЗП «Система» шляхом шахрайства, попереднє слідство здійснював старший слідчий прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_9 . 15.02.1999 слідчим ОСОБА_9 затримані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 за підозрою в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 83 КК України, яким пред`явлене вказане обвинувачення. 22.02.1999 прокурором Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_8 порушено кримінальну справу за ч. 4 ст. 84 КК України, яка об`єднана в одне провадження з кримінальною справою № 19990011. В подальшому, 15.06.1999 та 13.07.1999 ОСОБА_5 пред`явлені обвинувачення за ст. 17, 86-1 КК України та ОСОБА_3 за ст. 17, 86-1, 19, 172 ч. 1 КК України, міра запобіжного заходу обрана для обвинувачених у вигляді тримання під вартою, яка згодом була змінена на підписку про невиїзд. 17.04.2000 Фрунзенським районним судом м. Харкова за результатами розгляду кримінальної справи № 19990011 було прийнято рішення про її повернення на додаткове розслідування. 27.08.2000 зазначена кримінальна справа була прийнята до провадження старшим помічником прокурора м. Харкова ОСОБА_10 . В ході додаткового розслідування будь-яких нових даних про скоєння злочину ОСОБА_5 та ОСОБА_3 здобуто не було, що зумовлює обґрунтоване рішення про закриття кримінальної справи 27.04.2001 відповідно до п. 2 ст. 6 КПК України.

Постановою прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури області від 01.02.2001 відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за ознаками злочинів, передбачених ст. 174, 174, 165, 166 КК України за відсутністю в їх діях складів зазначених злочинів. З постанови слідує, що ОСОБА_3 звернувся з заявою щодо навмисного відкриття відносно нього та ОСОБА_5 кримінальної справи, притягнення їх до кримінальної відповідальності та взяття під варту з боку прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_8 та старшого слідчого прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_9 . У вказаній постанові прокурора зазначено, що такі факти не знайшли свого підтвердження, що також викладено у висновку по матеріалам перевірки за вищевказаними заявами ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , затвердженому заступником прокурора області 02.02.2001.

З ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.07.2003 слідує про розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_11 , слідчого прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_9 , прокурора Харківської області ОСОБА_12 про захист честі, гідності, ділової репутації та про стягнення моральної шкоди, та за позовом ОСОБА_3 до прокурора Харківської області ОСОБА_12 , УМВС України в Харківській області, Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань про захист честі, гідності, ділової репутації та про стягнення моральної, матеріальної шкоди, спричиненої здоров`ю неправомірними діями посадових осіб органів державного управління, в яких позивачі просили скасувати постанову від 27.04.2001 про закриття відносно них кримінальної справи за п. 2 ст. 6 КПК України та закрити таку справу за ч. 1 ст. 6 КПК України, просили визнати дії відповідачів незаконними, за які відкрити відносно відповідачів кримінальні справи, та зобов`язати вказаних посадових осіб відшкодувати шкоду. За результатами розгляду вказаних позовів Червонозаводський районний суд м. Харкова ухвалив 02.07.2003 закрити провадження по цивільній справі. Зазначене рішення суд обґрунтовував тим, що вимоги позивачів, як на їх думку, містять ознаки злочинів у діях відповідачів, що зумовлює необхідність надання судження таким діям правоохоронних органів відповідно до положень кримінально-процесуального законодавства, у зв`язку з чим даний спір неможливо розглянути по суті в порядку цивільного судочинства, а тому справу слід закрити за ч. 1 ст. 227 ЦПК України.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 22.01.2004 у справі № 22-а-20 апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 задоволені частково. Ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 02.07.2003 залишено без змін по закриттю провадження по справі за позовами скаржників в частині скасування постанови від 27.04.2001 про закриття щодо них кримінальної справи за п. 2 ст. 6 КПК України та зміні підстав закриття цієї кримінальної справи за п. 1 ст. 6 КПК України; про визнання незаконними дій прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_11 , слідчого прокуратури Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_9 , прокурора Харківської області ОСОБА_12 , посадових осіб УМВС України в Харківській області та Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань, здійсненими цими відповідачами під час досудового слідства по кримінальній справі та порушення проти відповідачів кримінальної справи. В іншій частині ухвалу скасовано, а справу направлено до Червонозаводського районного суду м. Харкова на новий розгляд іншому судді.

За результатами нового розгляду вищевказаної цивільної справи ухвалено рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.11.2005, яким частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_5 10800 грн., оплачені ним у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, у відшкодування матеріальної шкоди, та 4500 грн. у відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено за недоказаністю. Стягнуто з Державного казначейства України на користь ОСОБА_3 4500 грн. у відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позову відмовлено за недоказаністю.

Постановою помічника прокурора Фрунзенського району м. Харкова від 02.06.2006 відмовлено у порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 за ст. 365, 366, 382, 396 КК України за відсутністю складів злочинів. З постанови слідує, що ОСОБА_3 звернувся з заявою про скасування постанови заступника прокурора Фрунзенського району м. Харкова ОСОБА_13 про відмову у відкритті кримінальної справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 громадянином ОСОБА_16 від 20.07.1999, а також про відкриття кримінальної справи за фактом фальсифікації матеріалів кримінальної справи № 1999017, спрямованих на приховування здійснених відносно ОСОБА_15 складу злочинів, передбачених ст. 365, 366, 396 КК України. Проте, в ході перевірки не встановлено даних на підтвердження викладених у заяві ОСОБА_3 обставин.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.07.2006 скаргу ОСОБА_3 про скасування постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 20.07.1999 відносно ОСОБА_16 та постанови від 02.06.2006 про відмову у порушенні кримінальної справи відносно посадових осіб прокуратури залишено без задоволення. З постанови слідує, що ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною скаргою, оскільки вважав, що постанови про відмову у порушенні кримінальних справ сфальсифіковані посадовими особами, безпідставно з метою приховання тяжких злочинів, проте, під час розгляду скарги судом вказані доводи скарги не знайшли свого підтвердження.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 24.10.2006 апеляційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.07.2006 про відмову у задоволенні його скарги на постанову про відмову у порушенні кримінальної справи в порядку ст.263-1 КПК України вирішено вважати неподаною. Підставою винесення зазначеної постанови стало подання апеляції з пропущеним строком.

Постановою старшого прокурора першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Генеральної прокуратури ОСОБА_17 від 11.12.2006 за результатами розгляду матеріалів перевірки за заявою ОСОБА_3 на неправомірні дії працівників прокуратури Фрунзенського району м. Харкова постанову прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури області від 01.02.2001 про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно працівників прокуратури Фрунзенського району м. Харкова скасовано. Порушено кримінальну справу за фактом зловживання службовим становищем службовими особами прокуратури Фрунзенського району м. Харкова за ч.3 ст.364 КК України, кримінальну справу направлено до прокуратури Харківської області для організації досудового слідства. Постанова прокурора від 11.12.2006 обґрунтована тим, що для перевірки доводів ОСОБА_3 щодо спричинення шкоди його здоров`ю внаслідок утримання під вартою необхідно проведення слідчих дій, у тому числі судово-медичної експертизи.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2007 у справі № 4-188 задоволено скаргу заступника Харківського міжрайонного прокуратора Харківської області ОСОБА_8 , старшого слідчого прокуратури Жовтневого району м. Харкова ОСОБА_9 на постанову старшого прокурора першого наглядового відділу управління нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Генеральної прокуратури ОСОБА_17 від 11.12.2006 про скасування постанови прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Харківської області ОСОБА_18 про відмову в порушенні кримінальної справи стосовно працівників прокуратури Фрунзенського району м. Харкова від 01.01.2001 та порушення кримінальної справи за фактом зловживання службовим становищем службовими особами прокуратури Фрунзенського району м. Харкова за ч.3 ст.364 КК України, шляхом скасування оскаржуваної постанови. Вищевказане рішення суду не оскаржувалось.

Перевіряючи законність винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження слідчий суддя, з огляду на змагальність кримінального провадження, у першу чергу орієнтується на доводи скаржника.

Так, заявник обґрунтовуючи скаргу, в частині скасування постанови про закриття вищезазначеного кримінального провадження, вказує лише на той факт, що його не допитано у якості потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від 24 вересня 2021 року ОСОБА_3 відмовлено у наданні йому статусу потерпілого у кримінальному провадженні №0000375 від 16.09.2021.

При цьому, згідно із протоколом від 26.09.2022, ОСОБА_3 відмовився від допиту у якості свідка у зв`язку з незгодою з його процесуальним статусом.

Разом з цим, заявником у скарзі не конкретизується, які слідчі дії необхідно було б провести, та які обставини вони могли б встановити, або чому проведений комплекс слідчий дій та отриманих доказів є неповним або таким, що суперечить прийнятому слідчим рішенню про закриття кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На переконання слідчого судді органом досудового розслідування виконані усі необхідні слідчі дії для розслідування вказаних заявником фактів, проведення інших слідчих дій не вбачається за необхідне, оскільки зібрана сукупність доказів є цілком достатньою для прийняття остаточного процесуального рішення.

Так, вивчені матеріали кримінального провадження №0000375 від 16.09.2021 свідчать, що викладеним у заяві ОСОБА_3 від 05.08.2021 обставинам вже була надана належна правова оцінка, зокрема вищезгаданими рішеннями судів. Факт протиправних дій з боку працівників правоохоронних органів та суддів не знайшов свого підтвердження. Також, слід зазначити, що питання, в частині спричинення заявнику шкоди кримінальним правопорушенням, вирішено у порядку цивільного судочинства. Крім того, наразі є чинною постанова прокурора відділу нагляду за розслідуванням кримінальних справ слідчими органів прокуратури Харківської області ОСОБА_18 від 01.02.2001 про відмову у порушенні кримінальної справи стосовно працівників прокуратури Фрунзенського району м. Харкова, яка була предметом оскарження у суді та органах прокуратури. При цьому, ОСОБА_3 відмовився надати свідчення на підтвердження подій, викладених у його заяві.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи маються передбачені ст.284 КПК України підстави для його закриття.

Слідчий суддя, порівнявши ознаки складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України та фактичні обставини, встановлені під час досудового розслідування, вважає, що слідчий виконав всі необхідні можливі слідчі дії, дослідив всебічно, повно і неупереджено всі обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, що він обґрунтовано дійшов до висновку про відсутність у даній події ознак складу злочину, не обмежившись лише переліченням певних доказів, з належним аналізом цих доказів.

Оскаржувана постанова слідчого відповідає вимогам ст. 110 КПК України, твердження заявника про однобічність розслідування, про відсутність у оскаржуваній постанові слідчого мотивів прийняття постанови є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах кримінально - процесуального законодавства України. Оглянуті матеріали кримінального провадження свідчать про правильність висновку слідчого з яким погоджується слідчий суддя.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 284, 303, 307 КПК України,слідчий суддя:

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 27.12.2022 про закриття кримінального провадження № 0000375 від 16.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського Апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18.03.2024

Слідчий суддя: ОСОБА_1