1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/1217/24 1-кс/335/1792/2024
29 квітня 2024 року м. Запоріжжя
25.04.2024 слідчий поштою подав слідчому судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Досудовим розслідуванням встановлено, що фізичні особи-підприємці, діючи за попередньою змовою з службовими особами Дніпровського квартино-експлуатаційного управління (далі Дніпровське КЕУ), в умовах воєнного стану, шляхом внесення до офіційних документів (договорів, актів виконаних робіт, товарно-транспортних накладних та ін. документів) завідомо неправдивих відомостей щодо обсягів та якості поставлених деревини паливної.
В ході проведення досудового розслідування встановлено, що посадові особи Дніпровського КЕУ, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з суб`єктами господарювання, з метою особистого збагачення та збагачення інших членів злочинної групи уклали низку договорів про постачання деревини необробленої для державних потреб (за кошти державного бюджету), предметом яких є постачання Паливної деревини за завищеними цінами.
Так встановлено, що Дніпровським КЕУ за період 2023 2024 рр. без проведення процедур публічних закупівель було укладено понад 25 договорів на закупівлю деревини паливної на загальну суму понад 105 млн.грн. Вказані договори було укладено із вартістю 3 170 грн. за 1 куб. метр деревини. В ході досудового розслідування встановлено, що ринкова вартість Паливної деревини становить близько 2 450 грн. за 1 куб.метр з доставкою до місця вигрузки. Згідно отриманої інформації з Лісгоспів - фактична вартість деревини вказаної групи складає від 400 до 1750 грн. за 1 куб.метр.
Відповідно до п. 9 «Особливостей здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», затверджених постановою кабінету міністрів України №1275 від 11.11.2022 «Деякі питання здійснення оборонних закупівель на період дії правового режиму воєнного стану», (який діяв на момент укладання договорів) - Придбання державними замовниками товарів і послуг оборонного призначення, інших товарів і послуг для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, вартість яких дорівнює або перевищує 200 тис. гривень, робіт оборонного призначення та робіт для гарантованого забезпечення потреб безпеки і оборони, у разі коли їх вартість дорівнює або перевищує 1,5 млн. гривень без застосування конкурентних процедур закупівель допускається за однієї з таких умов:
розрахунок ціни договору передбачає прибуток до 25 відсотків собівартості товарів, робіт та послуг, у разі коли виконавець державного контракту (договору) є виробником запропонованого товару, надавачем послуг або виконавцем робіт;
якщо виконавець державного контракту (договору) не є виробником товару, він має гарантувати, що сукупний прибуток усіх суб`єктів господарювання, що були залучені в ланцюгу постачання між виробником товару і виконавцем державного контракту (договору), становить до 25 відсотків первинної собівартості товару.
Собівартість товарів, робіт і послуг визначається виробником товару, надавачем послуг або виконавцем робіт на підставі стандартів бухгалтерського обліку.»
В ході розслідування кримінального провадження встановлено, що фактична вартість закупівлі деревини становить від 1 000 грн. до 2 200 грн. за 1 кубічний метр з доставкою до місця призначення. Отже середня вартість за 1 кубічний метр з доставкою до місця призначення становить 1 600 грн. Відповідно до умов договору та постанови кабінету міністрів України №1275 від 11.11.2022 максимальний прибуток може складати до 25 відсотків первинної собівартості товару. Виходячи з вищевикладеного, максимальна ціна 1 кубічного метру деревини з доставкою до місця призначення може становити не більше 2 000 грн. Згідно договорів укладених Дніпровським КЕУ із суб`єктами підприємницької діяльності вартість 1 кубічного метру деревини разом із транспортними витратами до пункту доставки складає 3 170,00 грн., що становить 163% первинної вартості товару.
Отже вартість 1 кубічного метру паливної деревини завищена на 670 грн. (3170 грн. (2000 грн. +25%)).
Згідно отриманої інформації на рахунки СПД було перераховано кошти, згідно укладених договорів, які в подальшому було перераховані на особисті банківські картки учасників злочинної схеми.
Отже, виходячи із вищевикладеного є підстави вважати, що службові особи Дніпровського КЕУ, вступивши у злочинну змову із представниками комерційних структур привласнили бюджетні кошти, виділені на закупівлю паливної деревини, шляхом її придбання за завищеними цінами.
Досудовим розслідуванням також встановлено, що до вчинення зазначеного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обіймає посаду начальника Дніпровського КЕУ.
23.04.2024 на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 16.04.2024 слідчим проведено обшук вищезазначеного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживає ОСОБА_5 .. Під час обшуку зазначеного будинку слідчим виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone» в корпусі сірого кольору
Посилаючись на те, що вилучений під час обушку мобільний телефон має значення речового доказу у кримінальному проваджені, оскільки містить у собі інформацію про обставини вчинення злочину, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, перетворення, відчуження, слідчий просить накласти на нього арешт.
Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій клопотання підтримав та просив розглядати його за відсутності слідчого.
ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання слідчого проведено без фіксації судового процесу.
Вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, слідчий суддя доходить наступних висновків.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України). Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).
При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню (ст. 3 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
З метою забезпечення збереження речових доказів арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (абз. 1 ч. 3 ст. 170 КПК України).
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен: перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи; з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів; враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора; взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.04.2024 надано дозвіл на обшук будинку в якому проживає ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , з метою виявлення документації з приводу укладення та виконання договорів про закупівлю деревини на користь Дніпровського квартино-експлуатаційного управління за 2023-2024 роки, а саме: договорів з додатками, додаткових угод до таких договорів, актів виконаних робіт /наданих послуг, товарно-транспортних накладних, подорожніх листів, податкових декларацій, сертифікатів якості деревини, платіжних документів щодо сплати Дніпровським квартино-експлуатаційним управлінням грошових коштів за укладеними договорами, бухгалтерської документації з приводу придбання деревини, яка поставляється на користь Дніпровського квартино-експлуатаційного управління, чорнових записів, що містять інформацію щодо планування та вчинення кримінального правопорушення, мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, інших матеріальних носіїв інформації, на яких містяться відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, печаток суб`єктів підприємницької діяльності, з якими Дніпровським квартино-експлуатаційним управлінням укладаються договори щодо поставки деревини.
Аналіз відомостей, внесених в ЄРДР 07.12.2023 та 22.04.2024, викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, у клопотанні слідчого, рапорті старшого оперуповноваженого 4 відділу УСР в Запорізькій області ДСР Національної поліції України, відомостей, що містяться в договорах про постачання деревини необробленої для державних потреб, виписках по рахунку ФОП ОСОБА_7 , відомостей, наданих філіями ДП «Ліси України» щодо вартості деревини дров`яної, дозволяє дійти висновку, що вилучений слідчим під час обшуку мобільний телефон може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
З огляду на приписи Кримінального процесуального кодексу України, майно, яке має ознаки речового доказу, може бути вилучено та арештовано незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
На переконання слідчого судді, застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту зазначеного вище майна з метою забезпечення збереження речових доказів є необхідним на даній стадії кримінального провадження і потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи його власника. Арешт майна сприятиме досягненню дієвості кримінального провадження.
З урахуванням вищевикладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про арешт майна - задовольнити.
Накласти арешт на мобільний телефон марки «Iphone» в корпусі сірого кольору, вилучений 23.04.2024 слідчим під час обшуку будинку АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном до скасування арешту в установленому законом порядку.
Копію ухвали негайно вручити слідчому, прокуророві, власникові майна.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Повний текст ухвали складений 6 травня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1