У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.03.2024 Справа №607/5298/24 Провадження №1-кс/607/1473/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 від 07.03.2024 на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України,

за участю: скаржника ОСОБА_3 , старшого слідчого ОСОБА_4 ,

встановив:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся потерпілий ОСОБА_3 із скаргою на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, мотивуючи тим, що постанова про закриття кримінального провадження старшим слідчим прийнята передчасно, не повно і не всебічно проведено досудове розслідування, не було виконано слідчі дії, спрямовані на повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи та прийняття законного, мотивованого і обґрунтованого процесуального рішення.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 подану скаргу підтримав з мотивів, наведених у скарзі та зазначив, що 02 грудня 2016 року близько 18.00 год. в офісі, за адресою м. Тернопіль вул. Грушевського, 38А, де він перебував на своєму робочому місці, між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_5 виник конфлікт з приводу користування автомобілем «Шевроле Епіка», номерний знак НОМЕР_1 , який придбаний за час шлюбу та належить їм на праві спільної сумісної власності. З метою вирішення конфлікту, ОСОБА_5 викликала за вказаною адресою працівників поліції, які відібрали пояснення в нього, його дружини та ОСОБА_6 . Не зважаючи на вищесказане, працівники поліції всупереч закону на протязі тривалого часу намагалися в ОСОБА_3 вилучити належний їм на праві спільної сумісної власності автомобіль «Шевроле Епіка», номерний знак НОМЕР_1 , яким він щоденно користувався на протязі восьми років і сплачував одноосібно за нього кредит і передати його в користування ОСОБА_7 , оскільки вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_7 . На неодноразові зауваження щодо незаконних дій та перевищення службових повноважень працівники поліції не реагували та вирішили безпричинно затримати ОСОБА_3 та доставити у відділення поліції. Жодної непокори працівникам поліції він не чинив, а, закривши офісне приміщення, прослідував до службового автомобіля, що зафіксовано відеозаписом із нагрудних камер поліцейських. На неодноразові зауваження про неправомірність їх дій, працівники поліції не реагували, затримали його проти волі, застосувавши спеціальні засоби у вигляді кайданок та доставили в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області. Внаслідок застосування кайданок працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 були спричинені тілесні ушкодження. Будь-яких документів про затримання останнього і застосування до заявника засобів примусового впливу не складалося і до будь-яких видів відповідальності він не був притягнутий, так як для цього були відсутні правові підстави. 17 лютого 2017 року за заявою ОСОБА_3 за даним фактом прокуратурою Тернопільської області було внесенні відомості до ЄРДР за ч. 2 ст. 365 КК України. Однак, незважаючи на докази у даній справі, слідчі Тернопільської обласної прокуратури, а тепер уже слідчі ДБР протягом семи років зволікають у розслідуванні кримінального провадження, не бажають виконувати слідчі дії і прийняти по них законне рішення, а саме складення обвинувального акту і передання його до суду, фальсифікують матеріали справи та постійно намагаються всупереч закону безпідставно закрити дане кримінальне провадження. Усі постанови про закриття кримінального провадження були скасовані відповідними ухвалами слідчих суддів та апеляційною інстанцією. 05 жовтня 2022 року слідчий ОСОБА_8 , на думку скаржника, всупереч вимогам закону, перекваліфікував незаконні дії працівників поліції із ч. 2 ст. 365 КК України на ч. 1 ст. 371 КК України. Дані дії здійснювалися з метою не розслідування кримінального провадження, а закриття кримінального провадження. 17 лютого 2024 року ОСОБА_3 подано клопотання про проведення необхідних слідчих дій, які мають суттєве значення для вирішення справи, однак вказане клопотання вирішено не було та відповіді про розгляд не отримав. 27 лютого 2024 року старший слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 0000041 від 17 лютого 2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, яка за своїм змістом є аналогічною попереднім постановам. З даною постановою ОСОБА_3 категорично не згідний і вважає її незаконною, оскільки суперечить матеріалам справи. На сьогоднішній день заявник стверджує, що при розслідуванні кримінального провадження №0000041 старшим слідчим ОСОБА_4 не було з`ясовано і досліджено наступні обставини справи, а саме: чи надходило повідомлення працівникам поліції про скоєний злочин, виходячи з протоколів допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_6 було повідомлення про те, що колишній чоловік користується автомобілем «Шевроле Епіка» і не бажає його повертати; чому працівники поліції проігнорували покази ОСОБА_7 , яка не може повідомити, що відносно неї була вчинена крадіжка її колишнім чоловіком, тому що на протязі трьох років розлучення, вона поміняла замки до квартири і ОСОБА_3 не мав доступу до квартири; чому слідчим не прийнято до уваги покази ОСОБА_7 , що вона раніше зверталася з приводу автомобіля «Шевроле Епіка»; чому працівники поліції, які затримували ОСОБА_3 не брали до уваги той факт, що він являється колишнім чоловіком ОСОБА_7 , автомобіль вони придбали під час шлюбу, він сплачує одноособово за нього кредит, пред`явив своє посвідчення водія, технічний паспорт з відміткою "право керування", страховий поліс і користується з моменту його придбання; чому працівники патрульної поліції не прийняли до уваги дії по перевірці по базах даних на відсутність автомобіля «Шевроле Епіка» на предмет викрадення; не надано правової оцінки показам ОСОБА_7 ; не з`ясовано на підставі яких документів чи нормативних актів застосовано до ОСОБА_3 спеціальних засобів у вигляді кайданок, а також причини не складення при цьому відповідних документів, в тому числі і по його затримання; чому в постанові старшого слідчого ОСОБА_4 виникли сумніви, що тілесні ушкодження в ОСОБА_3 могли виникнути не від застосування кайданок та які є на це підстави; чому не прийнято до уваги доводи ОСОБА_3 . Тому вважає, що необхідно скасувати постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, оскільки постанова прийнята передчасно без встановлення всіх обставин вчиненого відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також слідчий не виконав вказівок, які зазначені в ухвалах слідчих суддів, а матеріали вказаного кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Старший слідчий Четвертого СВ (з дислокацією в м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 щодо поданої скарги заперечив, оскільки вважає своє рішення про закриття кримінального провадження законним та обґрунтованим, кримінальне провадження розслідується виключно за ч. 1 ст. 371 КК України, а тому подані ОСОБА_3 клопотання про проведення тих чи інших слідчих дій, з`ясування інших обставин не стосується даного розслідування. Затримання ОСОБА_3 працівником поліції із подальшим доставленням його до відділу поліції для з`ясування обставин згідно повідомлення про злочин проведено за правилами ст. 207 КПК України, а не в силу ст. 208 КПК України, про що були складені відповідні рапорти, а тому протокол затримання особи не складався. ОСОБА_3 доставлено до приміщення поліції, забезпечено захисником, з`ясовано всі обставини та відпущено. Під час спілкування працівниками поліції на місці події із ОСОБА_3 , йому було повідомлено про звернення особи із заявою про вчинення злочину, виявлено викрадений, із слів заявника, транспортний засіб, а тому на місці працівники поліції без достатніх доказів не могли перевірити всі обставини злочину, про які вказала заявник. Тому було прийнято рішення про доставлення ОСОБА_3 до відділу поліції. Ніяких протиправних дій, умисного заподіяння тілесних ушкоджень з боку працівників поліції не встановлено. ОСОБА_3 повідомлено про необхідність проїхати до відділу поліції та у разі такої незгоди, вони змушені будуть застосувати до нього спецзасоби, а тому ОСОБА_3 добровільно поставив руки за спину і без застосування фізичної сили на останнього одягнено кайданки для доставлення його в службовому автомобілі до приміщення поліції. Крім того зазначає, що працівники поліції перебувають тривалий час за межами території України, що унеможливлює знову провести їхній допит та можливо і одночасний. Докази, які зібрані органом досудового розслідування є вичерпними, із яких не встановлено факт вчинення працівниками поліції кримінального правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 371 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, заслухавши пояснення учасників, оглянувши матеріали кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Положенням п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України встановлено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Слідчий суддя встановив, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000041 від 17 лютого 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Постановою старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27 лютого 2024 року, дане кримінальне провадження було закрите відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Вказана постанова мотивована тим, що проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що зібрані у ході досудового розслідування докази вказують на відсутність в діях працівників УПП ДПП в Тернопільській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які 02.12.2016 прибули на повідомлення про вчинення правопорушення ознак вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, оскільки належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів вчинення вищевказаними особами перевищення службових повноважень, застосування працівниками сили до ОСОБА_3 чи умисного нанесення йому тілесних ушкоджень, незаконного затримання не встановлено.

Наведене у своїй сукупності, на думку органу досудового розслідування, свідчить про відсутність в діях працівників УПП ДПП в Тернопільській області ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу досліджуваного кримінального правопорушення, а відтак кримінальне провадження підлягає закриттю.

Відповідно до положень частини 5 статті 39 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Положення КПК України не передбачають обов`язку органу досудового розслідування вчиняти абсолютно всі процесуальні дії, які ініціюються іншими учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Зі змісту поданої скарги вбачається, що фактично її зміст зводиться до незгоди скаржника з результатами розгляду його заяви, не задоволення поданих клопотань про вчинення слідчим тих чи інших слідчих дій, які не стосуються кримінального провадження і не підлягають доказуванню при розслідуванні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 371 КК України, тому ним ініційовано повторний розгляд заяви, для досягнення чого заявлено вимогу про скасування прийнятого старшим слідчим процесуального рішення у формі постанови про закриття кримінального провадження.

Окрім того, скарга ОСОБА_3 не містить належних та обґрунтованих підстав для визнання оскаржуваної постанови такою, що не відповідає вимогам ст. 110 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що при винесенні постанови від 27 лютого 2024 року про закриття кримінального провадження старший слідчий діяв в межах норм діючого законодавства, на подані ОСОБА_3 клопотання старшим слідчим надана відповідь, вказана постанова є належно вмотивованою, обґрунтованою, встановлені всі докази та їх оцінка викладена у постанові, обґрунтована процедура затримання ОСОБА_3 із посиланням на норми законодавства, за результатами чого не було встановлено факту незаконного затримання працівниками поліції ОСОБА_3 або такого затримання, яке не узгоджується із положеннями КПК України.

Таким чином, слідчий суддя під час розгляду по суті вказаної скарги вважає, що досудовим розслідуванням проведено ряд слідчих дій, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні та які слід вважати вичерпними, а за результатами проведеного досудового розслідування встановлено відсутність в діянні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України.

Зважаючи на наведені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова старшого слідчого Четвертого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27 лютого 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України ґрунтується на вимогах норм КК України та КПК України, а тому законні підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 303-307, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 від 07.03.2024 на постанову старшого слідчого 4 СВ ТУ ДБР, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 27.02.2024 про закриття кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України відмовити.

Матеріали кримінального провадження №0000041 від 17.02.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України повернути ТУ ДБР, розташованого в м. Львові.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з моменту її оголошення, якщо ухвала слідчого судді була постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1