Справа № 331/1925/24
Провадження № 1-кп/331/446/2024
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000115 від 17.03.2024 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, українки, громадянки України, що має середню спеціальну освіту, не заміжня, що на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, має статус внутрішньо-переміщеної особи, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

І. Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане Судом доведеним.

У листопаді 2022 року у ОСОБА_4 , яка на той час не мала права керувати транспортними засобами через відсутність у неї власного посвідчення водія, виник протиправний умисел отримати підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія на власне ім`я з відкритою категорією «В», з метою його подальшого використання.

З метою реалізації свого умислу ОСОБА_4 , знаючи про те, що водійське посвідчення видається територіальними органами з надання сервісних послуг МВС в разі складання особою теоретичного та практичного іспиту, приблизно в листопаді 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи за місцем своєї роботи за адресою: АДРЕСА_3 по мобільному телефону зв`язалася з невстановленою досудовим розслідуванням особою на ім`я ОСОБА_5 , матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, та за грошову винагороду замовила виготовлення завідомо підробленого водійського посвідчення на ім`я ОСОБА_4 із внесеними неправдивими відомостями щодо його отримання. При цьому ОСОБА_4 сприяла невстановленій особі у підробленні вказаного офіційного документа шляхом надання власних персональних даних (надіслала особі по мобільному телефону через один з месенджерів своє фото, прізвище, ім`я, по-батькові, дату народження, зразок особистого підпису), тим самим вчинивши пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, з метою подальшого його незаконного використання.

Приблизно через місяць, у грудні 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено) за допомогою сервісу компанії з доставки відправлень «Нова Пошта» в одному з відділень Олександрівського району міста Запоріжжя, більш точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, посилку, в якій знаходилось підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датоване 09.12.2022, та стала його при собі зберігати з метою подальшого використання, знаючи про його недостовірність.

Окрім того, встановлено, що ОСОБА_4 , знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , датоване 09.12.2022, є підробленим, у подальшому з метою керування транспортним засобом використала його за наступних обставин.

17 березня 2024 року приблизно о 12 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за кермом легкового автомобіля марки «Nissan Teana», державний номер НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , будучи зупиненою працівниками управління патрульної поліції м. Запоріжжя, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 категорії «В» видане 09.12.2022 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є недійсним, надала його для перевірки працівникам поліції, тим самим використала завідомо підроблений документ.

Відповідно до висновку експерта від 19.03.2024 бланк посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає аналогічним зразкам бланків посвідчення водія, які перебувають в офіційному обігу на території України.

ІІ. Позиція сторони захисту.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнала у повному обсязі, надала пояснення щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Пояснила, що у лютому 2022 року вона закінчила навчання у автошколі у м. Маріуполь (де на той час проживала). На третє березня 2022 року у неї був призначений екзамен у Сервісному центра для отримання посвідчення водія. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення, їй довелося покинути м. Маріуполь, документи про проходження навчання у автошколі залишилися на тимчасово окупованій території.

Восени 2022 року, у зв`язку із тим, що вона мала необхідність керувати транспортним засобом, звернулася по допомогу до особи, яку їй рекомендували як людину, яка зможе допомогти отримати посвідчення водія. Зв`язавшись із ним через месенджер (точно не пам`ятає який), надіслала йому своє фото та анкетні дані для документу.

Через місяць вона отримала у відділенні оператора поштового зв`язку « Нова Пощта » посвідчення водія на своє ім`я. Після чого почала ним користуватися. 17 березня 2024 року співробітники поліції висунули вимогу надати документи для огляду у зв`язку із тим, що вона порушила вимоги дорожнього знаку. Після перевірки її посвідчення водія, співробітники патрульної поліції повідомили, що посвідчення водія із таким номером та серією видане іншій особі.

На уточнююче запитання підтвердила,що ознайомлена із порядком отримання посвідчення водія, і розуміла, що отримання посвідчення водія від якоїсь особи через пошту не є встановленим законом порядком отримання посвідчення.

Розкаялася, просила суворо не карати. Зазначила, що є внутрішньо переміщеною особою. У судових дебатах не заперечувала своєї винуватості, просила призначити покарання у вигляді штрафу.

ІІІ. Дослідженні докази.

На підставі положень ч. 3 ст.349 КПК України, з урахуванням повного визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думки обвинуваченої, яка повідомила, що бажає закінчити судове слідство по справі без дослідження доказів, що містяться в матеріалах кримінального провадження, думки прокурора, докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, не досліджувалися. Судом роз`яснено обвинуваченій обмеження у праві на апеляційне оскарження вироку суду посилаючись на невизнання обставин, які не оспорювалися під час розгляду справи. Обвинувачена також підтвердила, що їй зрозуміло, що вона обвинувачується у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою використання його іншою особою та використання завідомо підробленого документа, також підтвердила, що повністю розуміє наслідки своїх дій, повного визнання вини та відмови від дослідження усіх доказів по справі.

За обставин, викладених у обвинувальному акті, зважаючи на той факт, що прокурор та обвинувачена, не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд ухвалив проводити розгляд справи відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Враховуючи викладене, суд, допитавши у судовому засіданні обвинувачену, дослідивши матеріали, які характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість у вчинені інкримінованих їй злочинів при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю.

ІV. Кваліфікація дій обвинуваченої за законом України про кримінальну відповідальність

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_4

за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа;

за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з використання його іншою особою.

Вказані діяння згідно положень ст. 12 КК України є проступком.

V. Призначення покарання.

При призначенні покарання, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка на обліках у лікаря нарколога не перебуває, на психіатричному обліку не перебуває. ОСОБА_4 має місце проживання та реєстрації, розлучена, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей немає, офіційно не працевлаштована, є особою раніше не судимою.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст.66 КК України, судом встановлені наступні пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 обставини, - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 у обвинувальному акті не зазначені і під час розгляду кримінального провадження судом не встановлені.

Санкцією частини першої та частини четвертої ст. 358 КК України передбачений широкий перелік покарань, які можуть бути призначені судом. З огляду на характеристики обвинуваченої та обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає, що покарання у вигляді обмеження волі буде занадто суворим. Отже суд приходить до висновку, що саме покарання у вигляді штрафу зможе сприяти досягненню мети покарання.

Вирішуючи питання щодо розміру штрафу, суд враховує пояснення, надані сторонами кримінального провадження у судових дебатах.

Об`єктом кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 358 КК України установлений законодавством порядок обігу і використання офіційних та деяких приватних документів, який забезпечує нормальну діяльність підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а також права і законні інтереси громадян, порядок документального посвідчення фактів, які мають юридичне значення.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у зв`язку із тим, що особа достеменно знаючи про порядок отримання посвідчення водія, усупереч вимогам закону, вчинила дії направлені на уникнення виконання приписів законодавства і вчинила пособництво у підроблені офіційного документу, який надає певні права, а також використала завідомо підроблений документ.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої, здійснення виховного впливу та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, є призначення їй покарання в межах санкцій ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, якою передбачено, що при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченої, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

У даному кримінальному провадженню була проведена судово-технічну експертизу, висновок №СЕ-19/108-24/5198-ДД від 19.03.2024 року, вартість якої складає 3029 грн. 12 коп., прокурором у судовому засіданні зазначено про необхідність віднесення цих витрат за рахунок держави у зв`язку із тим, що обвинувачена є внутрішньо переміщеною особою.

З цих підстав,

Керуючись ст.ст.368,370,374КПК України,суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватою у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:

-за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

-за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначених покарань остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази:

-DVD диск із відеозаписом огляду місця події від 17.03.2024 року - залишити у матеріалах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000115 від 17.03.2024 року

-Посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 разом із первинною упаковкою, поміщений до сейф-пакету Експертної служби МВС №5618251 - переданий на відповідальне зберігання до Відділу поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок залишити за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для осіб, які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1