Справа № 755/8729/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" травня 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , отримавши обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000727 від 10.05.2024, по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовозабов`язаного, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,-

у с т а н о в и в:

ОСОБА_2 10.05.2024 приблизно о 22 годині 20 хвилин, перебував за адресою: АДРЕСА_2 де на землі знайшов поліетиленовий зіп-пакет в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору. Після чого, ОСОБА_2 , підняв із землі знайдений ним поліетиленовий зіп-пакет в якому знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору та роздивившись його вміст впевнився, що дійсно в ньому міститься психотропна речовина - амфетамін, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну.

В цей час у ОСОБА_2 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетаміну. Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_2 , помістив незаконно придбаний ним поліетиленовий зіп-пакет, в якому знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, який в свою чергу поклав до нагрудної сумки чорного кольору, та став незаконно зберігати його при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

В цей же день, а саме 10.05.2024 приблизно о 22 годин 42 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3, дільничним офіцером поліції Дніпровського УП ГУНП у м. Києві було зупинено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який повідомив, що зберігає при собі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін. В період часу з 23 години 08 хвилин до 23 години 14 хвилин, за адресою: АДРЕСА_3 , співробітниками поліції, а саме оперативним співробітником під час безперервного відеозапису за участю двох понятих було проведено особистий обшук, в ході якого у ОСОБА_2 , з нагрудної сумки чорного кольору належній ОСОБА_2 , було вилучено поліетиленовий зіп-пакет з порошкоподібною речовиною в якому знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0, 371 г., яку він незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/111-24/29044-НЗПРАП від 15.05.2024: Надана на дослідження речовина білого кольору, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін. Маса амфетаміну в речовині становить 0,371 г.

Амфетамін, згідно Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання психотропної речовини, обіг котрої обмежено - амфетамін у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме 0,15 грам.

Прокурор звернулася з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності учасників кримінального провадження.

До обвинувального акту відносно ОСОБА_2 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_3 , відповідно до якої ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини та погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2023 по справі № 462/3095/20 зазначив, що у кримінальному праві виправлення засудженого є таким впливом покарання на свідомість особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого в результаті застосування до нього покарання відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів, що неможливо без усвідомлення та засудження винуватим вчиненої ним власної суспільно небезпечної дії. При обранні форми реалізації кримінальної відповідальності суд у визначених законом межах наділений правом вибору не лише виду та розміру покарання, а й порядку його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який офіційно не працює, раніше судимий за злочин проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-психіатра не перебуває, а також враховує його вік та стан здоров`я.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд, зокрема, враховуючи, що обвинувачений не працює, тобто не має постійного джерела доходу, не вважає за доцільне призначати йому покарання у виді штрафу, в тому числі із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року. Також, в силу приписів ст. 57 КК України, враховуючи, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, суд не вважає за можливе призначити покарання у виді виправних робіт.

Висновку про неможливість призначення судом обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу або виправних робіт, суд дійшов, зокрема, на підставі роз`яснень наведених у абз. 4 п. 2, п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Крім цього, вирішення питання про призначення виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду, який розглядає кримінальне провадження по суті.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 05.02.2024 по справі № 754/6054/22 витлумачив, що підставами для судового розсуду в ході призначення покарання є: кримінально-правові відносно визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважувальні норми, у яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, під час врахування пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначення «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду й розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, котра вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину та його суб`єкта.

Враховуючи вищевикладене, суд, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, з матеріалів кримінального провадження убачається, що вироком Печерського районного суду м. Києва від 22.01.2024 по справі № 755/50995/23-к ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн. 00 коп. (а.с. 59-62).

Згідно листа-довідки Дніпровського районного відділу у м. Києві та Київській області Філії Державної установи «Центр пробації» від 17.05.2024 № 5516/32/14/1-24 наданого на запит дізнавача ВД Дніпровського УП ГУНП у м. Києві від 17.05.2024, станом на 17.05.2024 квитанція про сплату штрафу не надходила (а.с. 64).

Положеннями ч. 3 ст. 72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Цивільний позов не заявлено.

В порядку ст. 100 КПК України підлягає вирішенню питання речових доказів.

Процесуальні витрати необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. ст. 59-1, 72, ч. 1 ст. 309 КК України, ст. ст. 100, 124, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_2 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбуття покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, після набрання ним законної сили.

Речові докази у справі, які містяться у матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах справи.

Після набрання вироком законної сили, речові докази у кримінальному провадженні, а саме: поліетиленовий зіп-пакет з кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін загальною масою 0,371 г., який передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 022031 від 20.05.2024) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 3 029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 коп. за проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів № СЕ-19/111-24/29044-НЗПРАП від 15.05.2024.

Відповідно до ч. 3 ст. 376 КПК України, роз`яснити ОСОБА_2 право на звернення з клопотанням про помилування.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1