Справа № 545/848/24
Провадження № 1-кп/545/593/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2024 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000037 від 19.11.2023 року, що надійшов з Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону стосовно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Інженерне Пологівського району Запорізької області, громадянина України, не одруженого, дітей не маючого, не працюючого, освіта середня, у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

14.01.2021 солдат ОСОБА_4 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах рядового складу та наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 18 від 18.01.2021 його було призначено на посаду навідника 2 десантно-штурмового взводу 1 десантно- штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

30.04.2021 солдата ОСОБА_4 наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 120 від 30.04.2021 призначено на посаду гранатометника 1 десантно- штурмового взводу 2 десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 .

Згідно вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІУ, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, та умов укладеного контракту, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно дотримуватись Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

У відповідності до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - це період функціювання національної економіки, Збройних Сил України та інших державних органів, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію та закінчується прийняттям рішення про демобілізацію. Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» рішення про демобілізацію приймає Президент України, яким на теперішній час відповідних рішень прийнято не було.

Тобто особливий період розпочався з моменту набрання чинності Указом Президента України від 17.03.2014 № 303 на визначених територіях України та продовжується на цих територіях до оголошення (набрання чинності) окремого рішення Президента України про демобілізацію, яке станом на теперішній час оголошене не було.

Згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України про часткову мобілізацію», з 20 січня 2015 року в Україні діє особливий період. Таким чином, солдат ОСОБА_4 вчинив злочин в умовах особливого періоду.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, вирішив стати на злочинний шлях.

09.11.2021 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, проходячи військову службу в умовах особливого періоду, у порушення вимог ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1,3,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та умов укладеного контракту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи мір для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

Таким чином, 09.11.2021 солдат ОСОБА_4 умисно самовільно залишив територію військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 27.02.2024.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України, за кваліфікуючими ознаками самовільне залишення військової частини без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю та підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення викладені в обвинувальному акті. Щиро розкаявся, просив суворого його не карати. Прохав також обмежити судовий розгляд його допитом пояснивши, що він правильно розуміє фактичні обставини по справі.

Суд переконавшись в тому, що всі учасники судового провадження правильно розуміють фактичні обставини по справі, у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, обмежує дослідження доказів допитом обвинуваченого щодо фактичних обставин по справі та дослідженням доказів щодо особи обвинуваченого відповідно до положень ст. 349 КПК України.

Згідно вимоги про судимості ОСОБА_4 раніше не судимий.

Згідно довідок ОСОБА_4 здоровий, працездатний, примусового лікування не потребує, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 66 КК України, є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відсутні.

При призначенні покарання суд враховує те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин (ч.4 ст.407 КК України), раніше не судимий, вину визнав повністю, а також особу винного, його характеристику, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставини і вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень міру покарання необхідно призначити у виді позбавлення волі.

З огляду на наведені обставини, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

Запобіжний захід обрано не було.

Керуючись ст. ст.118, 124, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.4 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді застави до вступу вироку в законну силу стосовно ОСОБА_4 не застосовувати.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Судові витрати відсутні.

Відповідно вимогам ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений обвинуваченим, прокурором виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1