КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №755/1740/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3994/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10травня 2024 року про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року, задоволено клопотання прокурора та продовжено обраний до обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 липня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що наразі існування ризиків, що зазначені стороною обвинувачення, зменшилися чи перестали існувати. Стороною обвинувачення не надано будь яких обґрунтувань на реальне існування підстав вважати, що ОСОБА_6 вчинить будь які з дій, що передбачені ст. 177 КПК України. Не надано жодних фактів та доказів на підтвердження актуальності зазначених ризиків. ОСОБА_6 не має наміру переховуватись від суду, а навпаки має намір довести свою невинуватість у інкримінованих правопорушеннях. Має міцні соціальні зв`язки. Ризик впливу ОСОБА_6 на потерпілих, свідків, іншого обвинуваченого є лише припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах провадження. Також щодо ризику вчинення іншого кримінального провадження стороною обвинувачення не надано жодних належних доказів. Звертає увагу суду щодо тривалого перебування ОСОБА_6 під вартою, що негативно вплинуло на його психологічний стан та призвело до невідворотних наслідків стосовно його стану здоров`я, оскільки стан здоров`я ОСОБА_6 не сумісний із умовами, в яких він перебуває тривалий час. Суд першої інстанції при продовженні тримання під вартою повинен був врахувати тривалість досудового розслідування та судового розгляду, тривалий термін перебування обвинуваченого під вартою та практику Європейського суду з прав людини. Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_9 просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення, яким застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід: домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 , суд керувався вимогами КПК України 1960 року, фактично без врахування положень Конвенції. Клопотання прокурора та ухвала суду носили формальний характер не відповідаючи вимогам діючого законодавства України та нормам міжнародного права. Заявлені в клопотанні ризики прокурором нічим не підтверджуються та базуються лише на припущеннях. В клопотанні відсутні будь які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим у ст. 177 КПК України. Зазначає, що наявність звинувачення у особливо тяжкому злочині не може бути підставою для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою. Суд не врахував, що ОСОБА_8 має місце постійного проживання, міцні соціальні зв`язки, дитину інваліда. Відомостей про облік у лікаря психіатра та нарколога не знаходиться, за місцем проживання негативних характеристик немає, раніше не судимий. Звертає увагу суду на довгострокове перебування ОСОБА_8 під вартою.

Вислухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що стороною захисту не заявлено такого клопотання, яке б узгоджувалося з наведеним положенням ч. 4 ст. 422-1 КПК України щодо участі саме сторін кримінального провадження, розгляд даної апеляційної скарги здійснюється без участі сторін.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст. 115, ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ст. 257, ч.1 ст. 263 КК України, що є тяжким та особливо тяжкими злочинами.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14, ч.5 ст. 185, ч.4 ст. 187, ст.257 КК України, що є особливо тяжкими злочинами.

Судом першої інстанції при продовженні запобіжного заходу щодо обвинувачених встановлено, про відсутність підстав для скасування, зміни запобіжного заходу обвинуваченим на більш м`який, оскільки обставини, які враховувались раніше судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, ризики не зменшились. Суд при вирішенні питання оцінив всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення обвинуваченими інкримінованих злочинів, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, посилався на доведеність ризиків неналежної процесуальної поведінки, а саме: можливість переховуватись від суду, здійснення незаконного впливу на свідків та потерпілих, враховуючи, що на теперішній час свідки та потерпілі у судовому провадженні не допитані, вчинення іншого кримінального правопорушення, а щодо ОСОБА_8 ще й ризик, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він як колишній працівник правоохоронних органів має широке коло зв*язків. З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 під вартою, оскільки прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Посилання захисників на відсутність заявлених прокурором ризиків, є необґрунтованими, оскільки клопотання прокурора містить вичерпні доводи щодо продовження існування заявлених ризиків.

Доводи захисників про те, що обвинувачені мають соціальні зв`язки та наявність у ОСОБА_8 місця постійного проживання, дитину інваліда, саме по собі не може слугувати підтвердженням належної процесуальної поведінки обвинувачених та відсутності ризиків, з якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого запобіжного заходу, як тримання під вартою. Щодо доводів захисників тривалості часу перебування обвинувачених під вартою є слушними, проте вони в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час, і вказана обставина не може бути безумовною правовою підставою для зміни запобіжного заходу.

Доводи щодо стану здоров`я ОСОБА_6 апелянтом не підтверджені. При цьому, даних про неможливість утримання ОСОБА_6 , за станом здоров`я в слідчому ізоляторі чи неможливість отримання ним належної медичної допомоги, апеляційному суду не надано. Зважаючи на наведене, підстав вважати, що менш суворі запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими належної процесуальної поведінки, колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора є вмотивованим, а суд першої інстанції достатньо врахував всі обставини, надав їм правильну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість на даний час застосування до обвинувачених будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу. Враховуючи, що будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції не встановлено, колегія суддів за наслідками апеляційного розгляду, вважає за необхідне ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.405, 407 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та адвоката ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 10 травня 2024 року про продовження ОСОБА_6 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

____________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4