Справа № 953/5099/24
н/п 1-кс/953/4654/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" червня 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання слідчого СВ відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000158 від 12 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2024 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000158 від 12 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, в якому просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено в ході проведеного обшуку.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим відділом ВСП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000158 від 12 квітня 2024 року за ознаками складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за фактом того, що до Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшло повідомлення про те, що невстановлені особи, за попередньою змовою, діючи у групі, розповсюджують наркотичні засоби (метадон) на території дислокації підрозділів військової частини, які дислокуються на території міста Харкова та Харківської області.

У ході допиту заявника по кримінальному провадженню, у якості свідка, який дав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами під зміненими анкетними даними ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що з 2006 року він проходить службу у ІНФОРМАЦІЯ_2 ). Приблизно 5 років назад він познайомився з жінкою, яка представилась як ОСОБА_6 . У ході спілкування з ОСОБА_7 йому стало відомо, що остання вживає наркотичні засоби. 10.04.2024 ОСОБА_5 перебуваючи у м. Харкові зустрів ОСОБА_8 , яка запропонувала придбати у неї наркотичний засіб «метадон» в таблетках. Про вказаний факт ОСОБА_5 повідомив правоохоронні органи. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що йому відомо про те, що ОСОБА_6 мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Далі, 13.05.2024 ОСОБА_5 на його мобільний телефон з мобільного телефону № НОМЕР_1 зателефонувала ОСОБА_9 та запропонувала придбати у неї наркотичний засіб «метадон». ОСОБА_5 повідомив, що на даний час грошових коштів не має та домовились зв`язатися після отримання ним заробітної плати, 15.05.2024. Також, ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, домовився з ОСОБА_7 , що 15.05.2024 він придбає у неї 5 пластинок «метадону», вартістю 700 грн за одну пластинку. 15.05.2024 близько 14:30 14:40 год. ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, у ході проведення оперативної закупки, за адресою: АДРЕСА_2 , придбав у ОСОБА_10 9 пластинок з таблетками по 10 таблеток у кожній пластинці, за що заплатив ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 5 000 грн., які добровільно видав співробітникам правоохоронних органів.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/121-24/13717-НЗПРАП від 30.05.2024, таблетки в кількості 50 та 40 штук, придбані ОСОБА_5 у ОСОБА_12 15.05.2024, містять у своєму складі наркотичний засіб обіг якого обмежено метадон. Маса метадону в перерахунку на масу представлених таблеток, становить: 1,3442 г, 0,9945 г.

24.06.2024 у ході проведення оперативної закупки ОСОБА_5 придбав у ОСОБА_12 10 пластинок з написом «Метадон» по 10 таблеток у кожній. Після проведення оперативної закупки, 24.06.2024 о 09 год. 54 хв. ОСОБА_12 затримано в порядку ст. 208 КПК України, біля під`їзду № 2 будинку АДРЕСА_2 .

У ході затримання ОСОБА_12 , у ході особистого обшуку у останній виявлено та вилучено мобільний телефон Redmi 9A IMEI НОМЕР_2 , у чохлі зеленого кольору.

Крім того, 24.06.2024 в період часу з 10 год. 16 хв. по 13 год. 35 хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 21 червня 2024 року, проведено обшук квартири за місцем мешкання ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено майно, а саме:

- два блістери по 10 таблеток у кожному, з написом «Метадон-3Н», загальною кількістю 20 таблеток;

- листок призначення препаратів наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах і виконання цих призначень., в якому зазначено номер медичної картки БР 00171 на ім`я ОСОБА_12 ;

- пластикова пляшка з нашаруванням невідомої речовини;

- 2 пластикові кришки з нашаруванням невідомої речовини;

- 21 прозорий сейф пакети та 1 паперовий згорток з нашаруванням невідомої речовини;

- грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 1000 грн кожна з номерами: ГК 8166936, ЕБ 2750651, ГР 9071451, АР 3234014, АЛ 2237163, АН 9854573, АН 2824459, БП 7005860, БП 8015731, АР 4833121.

Зазначені грошові кошти є заздалегідь ідентифікованими грошовими коштами згідно протоколу огляду, виготовлення та вручення грошових коштів від 24 червня 2024 року..

Вищевказані речі визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Предмети, вилучені за результатом проведення вказаного обшуку відповідають критеріям ст. 98 КПК України та можуть містити відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, а також з метою проведення у подальшому судових експертиз, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явилася. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання просила задовольнити та накласти арешт на вилучене під час обшуку майно, за винятком двох блістерів по 10 таблеток у кожному з написом «Метадон-3Н».

Власник майна ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Надала заяву про розгляд справи без її участі. Зазначила, що не заперечує проти накладення арешту на майно, що було вилучено в ході обшуку та під час особистого обшуку.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 12 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

21 червня 2024 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації громадянки України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

24 червня 2024 року в період часу з 10:16 до 12:35 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 21.06.2024, в присутності понятих проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

Також, 24 червня 2024 року під час особистого обшуку ОСОБА_12 виявлено та вилучено мобільний телефон Redmi 9A IMEI НОМЕР_2 .

24.06.2024 виявлені та вилучені під час обшуку речі та предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження (абз.2 ч.1 ст.170 КПК України).

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого суддю встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів.

З огляду на зазначене, вилучене майно під час обшуку, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу спеціальної поліції ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000158 від 12 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 24.06.2024 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_12 , майно, а саме на:

- мобільний телефон Redmi 9A IMEI НОМЕР_2 , у чохлі зеленого кольору

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 24.06.2024 під час проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ., майно, а саме на:

- листок призначення препаратів наркотичних засобів , психотропних речовин і прекурсорів хворим, які отримують лікування в стаціонарних або амбулаторних умовах і виконання цих призначень., в якому зазначено номер медичної картки БР 00171 на ім`я ОСОБА_12 ;

- пластикову пляшку з нашаруванням невідомої речовини;

- 2 пластикові кришки з нашаруванням невідомої речовини;

- 21 прозорий сейф пакети та 1 паперовий згорток з нашаруванням невідомої речовини;

- грошові кошти у кількості 10 купюр номіналом по 1000 грн кожна з номерами: ГК 8166936, ЕБ 2750651, ГР 9071451, АР 3234014, АЛ 2237163, АН 9854573, АН 2824459, БП 7005860, БП 8015731, АР 4833121, які є заздалегідь ідентифікованими.

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1