Справа № 303/3305/24
У Х В А Л А

16 квітня 2024 року м. Мукачево

Слідча суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, ОСОБА_1 , секретар судового засідання, ОСОБА_2 ,

з участю: представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачеві скаргу адвоката ОСОБА_4 , подану в порядку ст.206 КПК України,

У С Т А Н О В И В:

На розгляд слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області 15.04.2024 року надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , в інтересах заявника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про незаконне затримання та позбавлення волі.

В обґрунтування скарги, посилається на те, що 09.04.2024 року, близько 22:00 год. ОСОБА_7 зателефонував їй та повідомив, що його працівники: ОСОБА_6 та ОСОБА_8 не вийшли на роботу. У кінці дня йому зателефонував ОСОБА_8 та повідомив, що вони з братом знаходяться у ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також повідомив, що відносно брата ОСОБА_9 прийнято рішення про мобілізацію його та направлення у навчальний центр для проходження підготовки для подальшого несення військової служби. Тільки 10.04.2024 року брати повідомили, що знаходяться у військовій частині, розташованій у Рівненській області. При цьому адвокат вважає, що є підстави вважати, що особи утримуються незаконно та просить: визнати затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проведене працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 , незаконним та таким, що здійснене без правових підстав для позбавлення особи свободи. Просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_5 , що знаходиться в АДРЕСА_1 негайно звільнити ОСОБА_6 , який є студентом денної форми навчання.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 не з`явилася. У телефонному режимі повідомила про розгляд скарги у її відсутності.

Представник ІНФОРМАЦІЯ_3 в особі представника ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу не визнав та пояснив, що згідно наявної у нього інформації, солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 призвані з 09.04.2024 року та направлені для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період та відправлені у складі команди № НОМЕР_1 , що стверджується витягом з Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.04.2024 № 298(копія наказу додана). Разом з тим, посилання представника скаржника про те, що ОСОБА_6 проти його волі затримано і такий незаконно утримується у військовій частині у Рівненській області, є голослівними та не відповідають дійсності.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, враховуючи пояснення та доводи уповноваженого представника Мукачівському РТЦК та ПС, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до п.18 ч.1ст.3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вищезазначених положень законодавства розгляду в порядку ст.206 КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст.102, п.1,17,20ч.1 ст.106 Конституції України, Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022, оголошено про проведення загальної мобілізації.

У відповідності до ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Представник скаржника ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_4 у поданій скарзі вказує на незаконне затримання і позбавлення волі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в інтересах якого дії ОСОБА_5 .. При цьому, жодних належних документів ОСОБА_10 на представлення інтересів ОСОБА_6 , до матеріалів скарги не надано.

Разом з тим, в судовому засіданні належними доказами, встановлено, що солдати ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , призвані з 09.04.2024 року та направлені для проходження військової служби під час мобілізації, в особливий період у складі команди № НОМЕР_1 , на підставі Наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 від 09.04.2024 № 298.

Як вбачається із змісту скарги, роботодавець ОСОБА_5 не згідний з невиходом на роботу працівників, які повідомили що знаходяться у військовій частині в Рівненській області у зв`язку із мобілізацією.

Суд констатує, що призов громадянина на військову службу під час мобілізації не є позбавленням особи права на свободу, а є обов`язком громадянина України, передбаченим ст.65 Конституції України, відтак, не є незаконним утриманням особи.

Враховуючи наведені обставини, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для застосування у даному випадку положень ст.206 КПК України та ухвалення рішення про звільнення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як особи, позбавленої свободи.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення його прав чи інтересів службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_6 при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаних з мобілізацією, судовий захист таких прав здійснюється в порядку адміністративного судочинства, шляхом звернення до компетентного адміністративного суду з відповідним позовом, а у разі вчинення щодо нього протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень - до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені обставини та вимоги закону, керуючись ст. 206 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 , про незаконне затримання та позбавлення волі, поданої в порядку ст.206 Кримінального процесуального кодексу України - відмовити.

У відповідності до ст.309 КПК України, дана ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_11