ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1454/22
УХВАЛА

"19" березня 2024 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання

ОСОБА_2 , прокурора Слобожанської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000137 від 08.05.2021 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Миколаївка, освіта середня, не одруженого, не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень,

передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В

19.12.2022 року до Петриківського районного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000137 від 08.05.2021 року відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України.

19.03.2024 року у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилаючись на те, що ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком до 23.03.2024 року.

Підставою для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним умисних злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. ч. 3, 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а це переховуватися від органів досудового розслідування та суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема поведінка самого обвинуваченого ОСОБА_5 свідчить про те що він не бажає виконувати покладені на нього обов`язки - систематично не з`являвся в судові засідання, може незаконно впливати на потерпілого та свідка у кримінальному провадженні, шляхом вмовляння, підкупу, психологічними чи фізичними методами впливу, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень; може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, так як ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, неодноразово вчиняв майнові злочини проти власності, завдаючи матеріального збитку особам зневажливо ставлячись до скоєного, на шлях виправлення не став, майнову шкоду завдану потерпілим не відшкодував.

Просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти настанню вказаних ризиків.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, пославшись що ризики передбачені ст. 177 ч.1,3,5 КПК України не змінилась., обвинувачений не визнав своєї вини в суді, може переховуватись від суду. Не має постійного місця мешкання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_5 просив обрати йому домашній арешт в АДРЕСА_2 .

Обвинувачена ОСОБА_6 покладається на погляд суду.

Вислухавши клопотання прокурора, думку захисника та обвинувачених, суд приходить до наступного висновку.

Органами досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в скоєнні чотирьох тяжких та корисних умисних кримінальних правопорушень по ст. 185 ч. 3 КК України (крадіжка чужого майна, повторно, із проникненням в житло), 263 ч. 1 КК України( придбання вогнепальної зброї без передбаченого дозволу, ст. 186 ч. 4 КК України (грабіж чужого майна, групою осіб за попередньою змовою, в умовах воєнного стану).

Ухвалою Петриківського райсуду від 24.01.2024 року ОСОБА_5 було обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, строк закінчення під вартою 23.03.2024 року із посиланням на те, що обвинувачений тривалий час не являється в судові засідання, змінив місце проживання в АДРЕСА_2 та не виконав обов`язки ухвали слідчого судді Дніпропетровського району Дніпропетровської області від 03.11.2022 року.

ОСОБА_8 не працює, трудового стажу не має, відсутні соціальні зв`язки, відповідно витягу із рішення Обухівської селищної ради були вилучені малолітні діти ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які мешкали разом із обвинуваченим та обвинуваченою ОСОБА_11 в АДРЕСА_1 у зв`язку із неналежним виконанням батьківських обов`язків.

Як вбачається із запитом судді Дніпровського райсуду міста Дніпродзержинська, ОСОБА_5 притягується до кримінальної відповідальності за ст. 186 ч. 4 КК України.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суду необхідно враховувати вимоги дотримання розумного строку як для застосування такого запобіжного заходу, так і продовження строку тримання під вартою. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до положень ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для продовження обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено. Також, суд оцінює суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_5 , імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому та можливість впливати на потерпілих і свідків, обвинувачений може переховуватись від суду.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та інші обставини даного, кримінального провадження. Зокрема - те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачені покарання у вигляді позбавлення волі на строк: за ч. 4 ст. 186 КК України, від семи до десяти років, за ч. 3 ст. 185 КК України від трьох до шести років, за ч. 4 ст. 185 КК України від п`яти до восьми років, за ч. 1 ст. 263 КК України від трьох до семи років, раніше судимий за аналогічні тяжкі злочини, постійного місця роботи не має, не одружений, що підтверджує відсутність міцних соціальних зв`язків, вчинив умисні тяжкі злочини, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що в свою чергу підтверджується матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності; може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вищевказані ризики дають підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, направлене проти власності, а також з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, та свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого та ступінь тяжкості пред`явленого обвинувачення органами досудового слідства.

Обставини, що враховувалися судом при обранні раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися, підстав для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою або застосування застави відсутні.

Вирішуючи питання про можливість застосування застави та її розмір суд виходить з наступного.

Частиною 4 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Так враховуючи, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, виходячи із обставин кримінального провадження, в контексті вирішення питання про продовження дії запобіжного заходу, даних про особу обвинуваченого та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає за необхідне визначити заставу в максимальному розмірі, що визначений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України . суд приходить до висновку про необхідність визначення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановленого на 1 січня 2024 року, що виходячи із такого розміру на момент розгляду клопотання дорівнює 242 240 грн.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України у разі внесення застави покласти на підсудного обов`язки, визначені в ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 110, 177 п. 1, ч. 1, 183-184, 331, 369, 371-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 19 березня 2024 року до 17 травня 2024 року включно.

Для утримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає направленню до слідчого ізолятора ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» МЮ України.

Визначити ОСОБА_5 заставу в розмірі

80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн, яка може бути внесена як самим підсудним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області (реквізити - одержувач: ТУ ДСАУ у Дніпропетровській області, , банк одержувача: ГУ ДКСУ в м. Києві, МФО 820172, розрахунковий рахунок UA0017442, призначення платежу: застава, як міра запобіжного заходу за (ПІП особи, за яку внесено заставу), постанова (найменування суду, номер справи, дата постанови), ПІП особи, яка вносила кошти).

У разі внесення застави покласти на підсудного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1. Не відлучатись без дозволу прокурора або суду із населеного пункту, в якому він зареєстрований, а саме АДРЕСА_1 .

2. Повідомляти прокурора або суд про зміну місця свого проживання або перебування.

Відповідно до ч. 3, 8 ст. 182, ч. 5 ст. 194 КПК України роз`яснити підсудному, що у разі невиконання своїх обов`язків як обвинуваченого, зокрема явки за викликом прокурора чи суду без поважних причин, чи неповідомлення про поважні причини неявки, чи відлучення із населеного пункту, в якому він зареєстрований, перебуває чи проживає без дозволу прокурора або суду, сума застави може бути звернута в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали

Суддя ОСОБА_1