1-кп/465/764/24
Вирок

Іменем України

01.04.2024 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

23 листопада 2023 року, близько 18 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом "Renault Logan", реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись по вул.Кульпарківська у напрямку вул.Антоновича у м.Львові, поблизу буд.11, на нерегульованому пішохідному переході, всупереч ст.14 Закону України "Про дорожній рух", Правил дорожнього руху та інших нормативно правових актів з питань безпеки дорожнього руху, порушив вимоги р.1 п.1.5, 1.10; р.2 п.2.3.б,д; р.12 п.12.3; р.18 п.18.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, які виразились в тому, що він був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а саме, маючи технічну можливість шляхом своєчасного гальмування автомобіля, не надав переваги у русі пішоходу, яка переходила проїзну частину вул.Кульпарківська по нерегульованому пішохідному переході, якою рухався ОСОБА_4 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому потиличної кістки з поширенням на лямбдовидний шов праворуч, забою мозку з крововиливами в лобних відділах головного мозку, забою м`яких такнин та садна потиличної ділянки та які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №379/23 від 28.12.2023 рокує тяжкими тілесними ушкодженнями за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.286 КК України визнав повністю та показав суду, що у вчиненому щиро розкаюється, зазначивши, що він дійсно 23 листопада 2023 року, близько 18 години, керуючи автомобілем "Renault Logan", рухаючись по вул.Кульпарківська у напрямку вул.Антоновича у м.Львові здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Щиро кається у скоєному з необережності, просив суворо його не карати, дати можливість виправитись без реального позбавлення волі та без позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки завдану потерпілій моральну та матеріальну шкоду відшкодував у повному обсязі, здійснює доставку продукції споживачам на службовому транспортному засобі ПАТ "АЗ "САДА", вказана робота є єдиним джерелом його доходу та на його утриманні є мати, яка є пенсіонером та неповнолітня дитина.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні вказала, що завдана їй матеріальна та моральна шкода відшкодована обвинуваченим у повному обсязі. Окрім цього, у матеріалах справи міститься заява такої, у якій остання просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, не пов`язане з позбавленням волі та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його вина підтверджується зібраними по справі доказами, дійсність та достовірність яких учасниками судового розгляду не оспорюється.

А тому, з врахуванням вимог ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши, чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, враховуючи згоду учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керувала транспортним засобом, що заподіяло потерпілій ОСОБА_6 тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким, особу обвинуваченого, який вперше притягається до кримінальної відповідальності, на обліку у лікаря-нарколога відповідно до довідки №6354 від 04.12.2023 та лікаря-психіатра відповідно до довідки №4872д від 19.12.2023 не перебуває, позитивно характеризується за місцем роботи.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого, активне сприяння в розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин вчиненого та даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхiдне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, саме таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Зазначене, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Разом з тим, враховуючи те, що ОСОБА_4 вперше притягається до кримінальної відповідальності, повністю відшкодував завдану потерпілій матеріальну та моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, має на утриманні неповнолітню дитину, позицію, як прокурора, який просив призначити покарання обвинуваченому із застосуванням іспитового строку, так і потерпілої, яка просила призначити обвинуваченому покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст. 75 КК України слід звільнити його від відбування покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Окрім цього, відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами.

Згідно з п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами, рекомендувати судам при постановленні вироку обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового.

При вирішенні питання про наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 додаткового покарання, передбаченого санкцією кримінального закону, у виді позбавлення права керування транспортними засобами, суд приймає до уваги позицію прокурората потерпілої щодо незастосування такого покарання до обвинуваченого, те, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 не перебував в стані алкогольного чи іншого сп`яніння, згідно наказу генерального директора ПАТ АЗ "САДА" №393/2 від 26.12.2016 року "про призначення відповідального за автомобіль", копії трудової книжки серії БТ- НОМЕР_2 , посадової інструкції економіста зі збуту до функціональних обов`язків ОСОБА_4 входить, в тому числі і доставка продукції споживачам на автомобілі "Renault Master", д.н.з. НОМЕР_3 , який закріплений за ним згідно наказу генерального директора ПАТ АЗ "САДА" №393/2 від 26.12.2016 та вказана робота є єдиним джерелом його доходу. За таких обставин, враховуючи рекомендації, надані в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", суд приходить до переконання, що попередження вчинення ОСОБА_4 нових правопорушень на транспорті можливе без застосування до нього додаткового покарання.

Цивільний позов у вказаному кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Питання речових доказів у справі вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, при ухваленні судового рішення, необхідно скасувати арешт майна.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно вимог ст. 76 КК України зобов`язати засудженого ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; періодично з`являтися в уповноважений орган з питань пробації для реєстрації.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення інженерно-транспортних експертиз в розмірі 13252 (тринадцять тисяч двісті п`ятдесят дві) гривні 40 коп.

Речовий доказ - автомобіль "Renault Logan", реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_4 - повернути ОСОБА_4 , як власнику вилученого майна, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 27.11.2023.

Речовий доказ - DVD-R диск із відеофайлом із камер відеоспостереження, що належить БК "Сота Девелопмент" - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1