Провадження № 1-кс/686/43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування доводів скарги зазначено, що 29.06.2023 р. ОСОБА_4 отримав лист слідчого від 19.06.2023 р. №1370зкп/14-01-01-2802/2023 про відмову у внесенні його заяви до ЄРДР, з чим він погодитись не може, тому, просить зобов`язати слідчого внести його заяву-повідомлення про злочин до ЄРДР.

Представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явився, що не є перешкодою для розгляду справи.

Скаржник ОСОБА_4 покинув приміщення, з якого здійснювалась відеоконференція, однак не заперечив щодо розгляду справи в його відсутності за участі його представника ОСОБА_3 .

Представник скаржника ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у скарзі.

Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що 07.06.2023 р. до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, надійшла скерована з Хмельницької обласної прокуратури адресована Президенту України заява ОСОБА_4 , в якій останній зазначав, що це «заява-скарга на злочинні дії екснардепа «Партії Регіонів» та «БПП» ОСОБА_5 , екс.начальника МВСУ в Хмельницькій області Козерук, Калашнік, Семенишен, екс.начальника міліції м.Кам`янець-Подільський Янковського, прокурора м.Кам`янець-Подільський Чорноморець, Мельник, Ромась, Гриньків, голови м.Кам`янець-Подільського суду ОСОБА_6 та суддів Хмельницької області Драча, Бориславського, Бондара, Кулеші, Бережного, Кобріна, Матущака, Шклярука, Артемчука, Маринчака, голови Кам`янець-Подільського міськвиконкому Сімашкевича та його помічника члена ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яких «кришують» слідчі ДБР, поліції, прокурори, СБУ, не виконуючи вказівки, рішення, зобов`язання суду про порушення проти посадовців кримінального провадження за ухвалою Городоцького міськрайсуду від 07.06.2021 року, справа №686/7384/20. Зокрема, у заяві ОСОБА_4 йшлось про те, що протягом понад трьох років вказані особи фактично окупували м.Кам`янець-Подільський, а ОСОБА_4 та його родину мусульман за віросповіданням, українців за походженням, через їх непримириму позицію проти зазначених осіб саджають у тюрми, б`ють, цькують, змушують зізнатись у вбивствах, знищують та крадуть майно останніх, погрожують фізичною розправою, примусовим виселенням з міста та вбивством за вказівкою ОСОБА_5 все це відбувається лише через те, що ОСОБА_4 , працюючи понад 10 років у м.Кам`янець-Подільський юристом, категорично протестував і протестує проти ОСОБА_5 , який нажив весь свій капітал рекетом та грабежами ще в 90-х роках, а на вказаний час перебрався у Верхову Раду України у «Партію Регіонів» та продовжує торгівлю наркотиками та контрабандним польським і китайським фаршем, перед виборами знову розпалює релігійну ворожнечу між мусульманами та іншими конфесіями в м.Кам`янець-Подільський, за допомогою ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , гр. ОСОБА_8 , яка є технічним кандидатом ОСОБА_5 на всіх виборах, а в зазначений час, за вказівкою останнього, проводилось побиття родини ОСОБА_4 , його адвоката-захисника та представників, нищилось майно останніх лише через те, що вони збирають підписи громадян міста Кам`янець-Подільський проти злочинців, через свавілля яких, ОСОБА_4 безпідставно в 09.07.2012 році звинуватили у вбивстві, незаконному збереженні зброї, тероризмі, в подальшому виправдали в частині тероризму та незаконному збереженні зброї. Через те, що 09.07.2012 року п`яні мажори в 03:00 годин ночі вдерлися в приватну власність матері ОСОБА_4 , розбивши вікно, внаслідок чого, один із злочинців втік, а другий гр. ОСОБА_16 , зазнавши тілесних ушкоджень, помер на місці злочину, ОСОБА_4 та його родину усіляко, за вказівкою зазначених останнім осіб, намагаються примусити до зізнання у вбивстві ОСОБА_16 . На цей час злочинці, використовуючи державний бюджет, проводять агітацію у місті, з закликами релігійної ворожнечі проти ОСОБА_4 та його родини, при цьому, агітація проводиться міським головою та іншими злочинцями у ЗМІ, за вказівкою ОСОБА_5 навіть у міськвиконкомі, а саме: за кошти міського бюджету розклеюються агітаційні плакати проти ОСОБА_4 та його родини, з виділенням бюджетних коштів на закупівлю пального, автобусів для транспортування тітушок у місця розгляду кримінальної справи проти ОСОБА_4 та його родини, у місто Хмельницький, з метою провокацій, тиску та побиття його родини, що вже неодноразово відбувалося та відбувається проти ОСОБА_4 та його родини. Також в своїй заяві ОСОБА_4 вказує про те, що зазначені ним у заяві особи ведуть антиукраїнську та антинародну політику у Хмельницькій області, проросійську агітацію, відхиляються від мобілізації в армію, здійснили побиття матері та дружини ОСОБА_4 , про що складено акт СМЕ з зафіксованими чисельними тілесними ушкодженням та переломами ребер, через що родичі ОСОБА_4 перебувають в страху за своє життя та життя їх малолітніх дітей, тільки через те, що ОСОБА_5 не хоче, щоб ОСОБА_4 та його родина жили в м.Кам`янець-Подільський, і, таким чином, намагається примусити ОСОБА_4 та його родину зізнатись у вбивстві, яке останні не скоювали, оскільки доказової бази проти ОСОБА_4 та його родини немає. ОСОБА_4 , навівши цитати зі ЗМІ про злочини ОСОБА_5 , також у заяві зазначив, що всі вищевказані злочинні дії посадовців «кришує» слідчий ДБР м.Хмельницький ОСОБА_17 , який не проводить слідчих дій, не визнає ОСОБА_4 потерпілим, не збирає та не долучає наявні в останнього речові докази, не проводить допит ОСОБА_4 , не допускає його адвоката, не надсилає ОСОБА_4 процесуальні документи, щоб останній не зміг їх оскаржити, не виконує рішення суду, при цьому закриває порушені за рішення суду кримінальні провадження проти. Тому, з посиланням на ст.ст. 154, 214, 216 КПК України, ст.ст.30, 189, 186, 194, 161, 129, 364, 397, 398, 400, 365, 375, 335, 336, 337, 398, 399 КК України, ОСОБА_4 в означеній заяві-скарзі наполягав на необхідності доручити відповідним органам підрозділам НП, СБУ, ГПУ, ДБР, ВККСУ, ВРП порушити кримінальне провадження проти зазначених ним осіб, з відстороненням від займаних посад, з позбавленням звань та регалій, притягнути їх до кримінальної відповідальності, припинити проти ОСОБА_4 та його родини, з боку злочинців, геноцид, переслідування, репресії та насилля, провести перевірку статків ОСОБА_5 та вищезазначених спільників останнього на предмет відповідності їх доходам і деклараціям.»

За результатом розгляду зазначеної заяви-скарги ОСОБА_4 , яка була зареєстрована в ТУ ДБР у місті Хмельницькому 07.06.2023 р. за №1370зкп, ОСОБА_4 було скеровано лист №1370зкп/14-01-01-2802/2023 від 19.06.2023 р., в якому зазначено, що перевірено факти, викладені у вказаній заяві ОСОБА_4 , однак об`єктивних даних, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення, встановлено не було, у зв`язку з чим відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відтак, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за заявою є саме наявність у цій заяві обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження №51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_4 викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), не містить ця заява й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідними статтями Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_4 у його заяві, про можливе вчинення кримінальних правопорушень, передбачених 189, 186, 194, 161, 129, 364, 397, 398, 400, 365, 375, 335, 336, 337, 398, 399 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_4 із фактами: притягнення його до кримінальної відповідальності за скоєння вбивства; розклеюванням, під час розгляду кримінального провадження, агітаційних плакатів проти ОСОБА_4 і його родини; самим перебуванням на певних посадах ОСОБА_5 та інших осіб; порядком та обсягом здійснення слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, досудових розслідувань у різних кримінальних провадженнях. Однак, викладені у заяві ОСОБА_4 обставини, недостатні для того, щоб розпочати досудове розслідування, оскільки досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення, і не можуть вказані обставини слугувати механізмом для притягнення до відповідальності службових осіб, у разі прийняття ними рішень та вчинення процесуальних дій, зміст та порядок здійснення яких не задовольняє когось із учасників кримінального провадження. До того ж, процесуальна діяльність слідчого, в межах його посадової дискреції, не може бути підставою для його кримінального переслідування. Порядок оскарження у рамках кримінального провадження процесуальних дій та рішень слідчого, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом.

Враховуючи, що ОСОБА_4 в своїй заяві також ініціював питання притягнення до кримінальної відповідальності суддів Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області та Хмельницького апеляційного суду, тому, при розгляді скарги слідчий суддя також враховує положення ст.129 Конституції України, згідно з яким, суддя, при здійсненні правосуддя, є незалежним та керується принципом верховенства права. Відповідно до ст.126 Конституції України забороняється вплив на суддю у будь-який спосіб. При цьому слід зазначити, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання; втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом. Судові рішення та процесуальні дії суду при розгляді цивільної, кримінальної, адміністративної справи, можуть бути переглянути виключно у порядку та на підставах визначених відповідним процесуальним законом.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (далі КРЄС) (пункти 5, 57, 59) щодо якості судових рішень закріплено базовий принцип, відповідно до якого оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом. Цей принцип є ключовим наслідком конституційної гарантії незалежності суддів, яка розглядається як одна із основних характеристик верховенства права в демократичному суспільстві.

КРЄС підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється насамперед за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини. Держави повинні гарантувати відповідність їхніх національних процедур вимогам, викладеним у рішеннях зазначеного Суду.

КРЄС підкреслює, що будь-який метод оцінювання якості судових рішень не повинен втручатися у незалежність як судової влади у цілому, так і окремих суддів.

Отже, законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суду, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Ініціювання кримінального переслідування судді у згаданому контексті є способом незаконного впливу на суд.

Окрім того, слідчий суддя звертає увагу на те, що рішенням Конституційного Суду України від 11 червня 2020 року №7-р/2020 року визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), статтю 375 Кримінального кодексу України. Ця обставина свідчить про те, що в силу неконституційності складу злочину «Постановлення суддею (суддями) завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови», ідентифікувати склад даного злочину не вбачається за можливе, що виключає кримінальне переслідування.

У п.29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_4 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_4 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо осіб, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що уповноваженою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, тому у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України,-

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_4 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя