ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2154/24 Справа № 178/1050/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 та прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000030, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, працюючого пресувальником-вулканізаторником в ВКФ «Вітлюс», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_9

захисника ОСОБА_10

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк один рік; за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено ОСОБА_7 остаточну міру покарання за сукупністю призначених покарань шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, і вважати ОСОБА_7 засудженим до покарання у вигляді обмеження волі на строк два роки.

У відповідності зі ст. 75,76 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено за умови, що він на протязі одного року не скоїть нового злочину, періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи.

Судом вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнаний винним за наступних обставин.

Відповідно до положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 за № 340 посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами.

Відповідно до примітки до ст. 358 КК України під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 КК України слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовній діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі само зайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити. Таким чином посвідчення водія є офіційним документом.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , водійського посвідчення в територіальному сервісних центрах не отримував, навчання на території України не проходив. Але ОСОБА_7 , у лютому місяці 2023 року (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено), перебував в смт. Божедарівка Кам`янського району Дніпропетровської області, де в цей час у нього виник умисел на придбання підробленого документу, а саме посвідчення водія з правом керування транспортними засобами категорії «В».

Далі ОСОБА_7 реалізуючи свій вказаний умисел, у лютому місяці 2023 року (більш точного часу досудовим розслідування не встановлено), замовив за грошову винагороду, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, офіційний документ - посвідчення водія з метою подальшого його використання.

Після чого, ОСОБА_7 з метою пособництва в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, під час спілкування з невстановленою в ході досудового розслідування особою, особисто надав свій фотознімок, копії паспорту та ІНН, для їх подальшого внесення до посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_7 , виданого 28.02.2023 у ТСЦ 0741.

Після цього, невстановлена в ході досудового розслідування особа, в невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, використовуючи фотознімки ОСОБА_7 , та надані ним анкетні дані, підробила офіційний документ а саме посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_7 , виданого 28.02.2023 у ТСЦ 0741, який згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/13103-ДД від 02.04.2024 року, не відповідає за способом друку та спеціальним елементам захисту аналогічним бланкам посвідчень водія, що знаходяться в офіційному обігу на території України. Зображення лицьового та зворотного боків отримані способами термографічного друку за допомогою знакосинтезуючих пристроїв типу термічного, сублімаційного принтерів тощо яке надала останньому.

Після чого не встановлена в ході досудового розслідування особа по завершенню підроблення посвідчення, направила вказане посвідчення водія серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_7 «Новою поштою» на ім`я отримувача ОСОБА_7 .

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_7 23 березня 2024 року, близько 07 години 35 хвилин, реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, керуючи автомобілем Пежо, держномер НОМЕР_2 , проїжджав по АДРЕСА_2 , де був зупинений працівниками поліції і при перевірці документів, ОСОБА_7 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що він не проходив установленого порядку отримання посвідчення водія, пред`явив працівникам поліції посвідчення водія із серійним номером НОМЕР_1 , заповненого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з його особистою фотокарткою та цифровим підписом, яке надає останньому право на керування транспортними засобами категорії, «В» тим самим умисно, використав завідомо підроблений документ, яким неправдиво підтвердив право керування транспортним засобом.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, як пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такий документ, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, а також використанні завідомо підробленого документа.

В апеляції:

- перший заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 просить вирок суду змінити та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити до відбування ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

В іншій частині вирок суду просить залишити без змін.

В обґрунтування вказує, що за вироком суду, ОСОБА_7 провину визнав в повному обсязі, злочинними діями матеріальної шкоди не завдано, до обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття, обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

У даному кримінальному провадженні за ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 призначено максимальне покарання у вигляді 2 років обмеження волі, в той час, як суд мав керуватися ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше, ніж дві третини максимального строку, а саме не більше як 1 рік 4 місяці обмеження волі.

- прокурор Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_6 також просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

В обґрунтування посилається на одні й ті ж самі обставини, яка зазначив заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , зокрема, що суд мав керуватися ст. 69-1 КК України і призначити покарання не більше, ніж дві третини максимального строку, а саме не більше як 1 рік 4 місяці обмеження волі.

Заслухавши прокурора, який просив задовольнити апеляційній скарги, обвинуваченого та його захисника, які проти апеляції прокурора не заперечували, просили її задовольнити, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Оскільки висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, в апеляціях прокурорів не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, то вказані обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому покарання, суд вважає, що вони заслуговують на увагу з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті.

Як слідує зі змісту оскаржуваного вироку, при призначенні покарання ОСОБА_7 суд врахував обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття, оскільки обвинувачений надав заяву про повне визнання своєї вини та згоду на розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження. Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

Таким чином, суд першої інстанції, при призначенні ОСОБА_7 покарання, мав підстави для застосування положень ст. 69-1 КК України.

Санкціями ч. 1 ст. 358 КК України та ч. 4 ст. 358 КК України передбачено найсуворіше покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, яке із застосуванням положень ст. 69-1 КК України, має дорівнювати 1 рік 4 місяці.

Однак, при призначенні остаточного покарання ОСОБА_7 наведених вище вимог судом першої інстанції дотримано не було та призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки, тобто суд безпідставно не застосував закон про кримінальну відповідальність, який мав застосувати.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 3 ч. 1 ст. 413 КПК України передбачає, що неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою, зокрема, зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, вирок суду щодо ОСОБА_7 підлягає зміні, з призначенням йому остаточного покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, із застосуванням ст. 69-1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці, звільнивши останнього від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на нього згідно положень ст. 76 КК України відповідних обов`язків, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Враховуючи те, що судом було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, вирок суду підлягає зміні, що не є погіршенням становища обвинуваченого.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу прокурора Криничанського відділу Жовтоводської окружної прокуратури ОСОБА_6 , - задовольнити.

Вирок Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 19 квітня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000030, щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, - змінити в частині призначеного покарання.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити до ОСОБА_7 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 4 місяці.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням строком на 1 рік.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4