Справа № 308/2927/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

16.02.2024 року прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні за №№0000008, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання просив з метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Opel», моделі «Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проведено 15.02.2024 року в період з 07 год. 35 хв. по 08 год. 11 хв., в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Ірhone-12», IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Ксіомі», IMEI НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім картка мобільного оператора ТОВ «Водофон» № НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на ньому здійснювала перевезення громадян України до прикордонного села Дийда Берегівського району Закарпатської області.

Прокурор в судовому засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Володілець майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання прокурора у її відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст.172 КПК України неприбуття слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув подане клопотання про арешт майна у відсутності вказаних осіб. Застосування технічних засобів фіксування кримінального провадження під час розгляду клопотання не здійснювалось відповідно до статті 107 КПК.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000008, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.01.2024, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що: «на початку січня 2024 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи умисел на протиправне збагачення шляхом організації незаконного переправлення громадян України, які підлягають мобілізації під час дії воєнного стану, через державний кордон України до країн Європейського Союзу, за грошову винагороду, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, усвідомлюючи, що для успішної реалізації злочинного умислу щодо здійснення незаконного переправлення кількох осіб через державний кордон України необхідні спільні дії кількох осіб, вступив у злочинну змову з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із жими узгодив план спільних дій та участь на кожному етапі незаконного переправлення осіб через державний кордон».

У рамках кримінального провадження 15.02.2024 слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУПН в Закарпатській області ОСОБА_8 провів невідкладний обшук транспортного засобу марки «Opel», моделі «Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «iPhone-12», IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Ксіомі», IMEI НОМЕР_3 , в середині якого знаходиться сім картка мобільного оператора ТОВ «Водофон» № НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на ньому здійснювала перевезення громадян України до прикордонного села Дийда Берегівського району Закарпатської області.

15.02.2024 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

15.02.2024 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 15.02.2024/.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Метою поданого клопотання про арешт майна прокурор визначив забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Зазначене майно, а саме: мобільний телефон марки «iPhone-12», IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Ксіомі», IMEI НОМЕР_3 , в середині якого знаходиться сім картка мобільного оператора ТОВ «Водофон» № НОМЕР_4 ; автомобіль марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , за кермом якого знаходилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на ньому здійснювала перевезення громадян України до прикордонного села Дийда Берегівського району Закарпатської області, відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України, тобто є тимчасово вилученим майном.

Незастосування арешту на майно може призвести до його зникнення, втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Положеннями абзацу першого частини першої статті 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом другим частини першої статті 170 КПК завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 частини другої статті 170 КПК передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В свою чергу відповідно до частини третьої статті 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А частиною десятою статті 170 КПК передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В свою чергу статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Слідчий суддя наголошує, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див. наприклад пункт 53 рішення Європейського Суду у справі «Суханов та Ільченко проти України»). Таким чином, право на володіння речами і документами не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку транспортного засобу марки «Opel», моделі «Astra», номерний знак НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проведено 15.02.2024 року в період з 07 год. 35 хв. по 08 год. 11 хв., а саме: мобільний телефон марки «iPhone-12», IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Ксіомі», IMEI НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім картка мобільного оператора ТОВ «Водофон» № НОМЕР_4 , із забороною відчуження, користування та розпорядження; а на транспортний засіб марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , виключно із забороною відчуження, розпорядження, так як відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України обмеження користування майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, тощо. Таких даних не було обґрунтовано прокурором в клопотанні, автомобіль на момент розгляду клопотання стороною обвинувачення оглянутий, а тому слідчий суддя вважає, що застосування найменш обтяжливого способу арешту, а саме: без обмеження права користування, буде найбільш сприятливим у цьому кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на:

-мобільний телефон марки «iPhone-12», IMEI НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Ксіомі», IMEI НОМЕР_3 , всередині якого знаходиться сім картка мобільного оператора ТОВ «Водофон» № НОМЕР_4 ; із забороною відчуження, користування та розпорядження;

-на транспортний засіб марки «Opel Astra», номерний знак НОМЕР_1 , що перебуває в користуванні ОСОБА_5 , із забороною відчуження, розпорядження.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_10