Провадження № 1-кс/592/4544/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001408, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Білопілля, українки, громадянки України, з повною вищою освітою, працюючої інспектором з кадрів КНП «Клінічна лікарня №4» СМР, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_4 близько 16 год. 30 хв. 08.05.2024, керувала автомобілем «Peugeot 207» реєстраційний номер НОМЕР_1 по вулиці Хворостянка, в напрямку

т-подібного перехрестя з головною вул. Британська в м. Суми.

Перебуваючи в районі будинку №39, під час виконання маневру повороту праворуч на головну дорогу вул. Британська, ОСОБА_4 знехтувала безпекою дорожнього руху, перед будь-якою зміною напрямку руху не переконалася, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не врахувала дорожню обстановку, виїхала за межі проїзної частини на правий тротуар та допустила наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який чекав на прибуття маршрутного транспорту.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми шийного відділу хребта - перелому дужки сьомого шийного хребця з обох сторін, травми грудного та крижового та відділів хребта - компресійного перелому тіла першого грудного хребця, перелому бічної маси першого крижового хребця, закритої травми кісток тазу - переломів гілок лівої лобкової кістки та вертлюгової западини, перелому лівої клубової та сідничної кісток, закритої черепно-мозкової травми - струсу головного мозку, саден м`яких тканин лівої лобної ділянки, саден правого ліктьового та лівого колінного суглобів.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 25.06.2024 №1027 проведеної в ОКЗ «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи», тілесні ушкодження у вигляді перелому обох дужок шийного хребця були небезпечними для життя і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи від 26.06.2024 №СЕ-19/119-24/9773-ІТ, ОСОБА_4 при керуванні автомобілем «Peugeot 207» р.н. НОМЕР_1 , порушила вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (далі - ПДР), передбачені пунктами:

ОСОБА_4 27.06.2024 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрювана та її захисник у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання. Зазначили, що зазначені прокурором ризики необґрунтовані, а тому просили відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчим суддею встановлені такі обставини.

СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001408, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.05.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 27.06.2024 повідомлено про підозру.

Аналіз вказаних доказів свідчить про те, що вони об`єктивно зв`язують підозрювану з кримінальними правопорушеннями, а тому слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що пред`явлена ОСОБА_4 підозра є обґрунтованою, що узгоджується з вимогами Європейського суду з прав людини, зокрема позицією висловленою у пункті 175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N 42310/04) від 21.04.2011 р., де Європейський суд вказав, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України - запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали суду.

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним у пунктах 1-5 частини 1 вказаної норми права (частина 1 статті 177 КПК України).

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також 2) наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчим суддею на даній стадії досудового розслідування встановлено обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри, що дає можливість вирішувати питання застосування запобіжного заходу.

Сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке відповідно до частин 1, 3 статті 176 КПК України та частини 1 статті 179 КПК України є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені статті 194 КПК України.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризиків, визначених у пунктах 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Як обставини, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду у клопотанні зазначено, що ОСОБА_4 через усвідомлення втрати свободи на тривалий строк може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, у цьому ж кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не дотримуючись процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини ризик того, що підозрюваний може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування.

Зокрема слідчому судді не надано відомостей, які б указували про зміну підозрюваним місця проживання чи неявки за викликом.

З цих підстав слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає не доведеним прокурором ризик незаконно впливати на свідка та потерпілу сторону у цьому кримінальному провадженні, адже викладаючи обставини щодо цього ризику сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 відомі свідок та потерпілий у даному кримінальному провадженні, тому вона може незаконно впливати на них з метою зміни їх свідчень щодо причетності останньої до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Пунктом 4 частини 5 статті 194 КПК України передбачено, що слідчий суддя застосовуючи відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, зокрема утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею.

Однак, клопотання не містить вимоги про заборону спілкування з свідком та потерпілою стороною на яких підозрювана може чинити тиск.

Зазначені обставини спростовують доводи клопотання про існування цього ризику.

Як убачається з повідомлення про підозру ОСОБА_4 , поставлене їй у вину кримінальне правопорушення, є закінченим, а отже, відсутній ризик продовжити його вчинення.

У пункті 16 розділу II доповіді Європейської комісії «За демократію через право» (Венеціанська комісія) від 4 квітня 2011 року № 512/2009, схваленій Комісією на 86-му пленарному засіданні 25-26 березня 2011 року «Верховенство права» (CDL-AD(2011)003rev), вказано, що Rule of Law («верховенство права») є невід`ємною частиною будь-якого демократичного суспільства.

У межах цього поняття вимагається, щоб усі, хто наділений повноваженнями ухвалювати рішення, ставилися до кожного з виявом поваги, на основі рівності та розумності й відповідно до закону. Отже, предметом верховенства права є здійснення влади і стосунки між особою та державою. Пунктом 41 розділу IV визначено, що обов`язковими елементами верховенства права є, зокрема, законність та заборона свавілля, де законність - це принцип, який означає дотримання законів (пункт 42). Заборона свавілля полягає в тому, що деклараційні повноваження органами державної влади мають здійснюватися відповідно до принципу верховенства права, з яким є несумісне ухвалення несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень (пункт 52).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя звертає увагу сторони обвинувачення, що відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 25 рішення по справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98 від 13.02.2005 у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення. Так, у п. 146 рішення у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Саме на прокурора покладено обов`язок довести ризики та відповідно необхідність застосування кожного з вказаних у клопотанні обов`язків, а не формально їх перераховувати.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею не встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків на які вказують слідчий, прокурор.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на виконання обов`язків визначених у статті 194 КПК України встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваною кримінального правопорушення (пункт 1) та не доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор у клопотанні.

За приписами частини 3 статті 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню, однак на підставі частини 3 статті 194 КПК України вважає за необхідне зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 131-132, 176-179, 193, 194, 196, 309, 369 - 372, 376, 395 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001408, внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань 08.05.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1