Дата документу 01.04.2024 Справа № 333/422/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/422/24 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/228/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2024 року, якою у відношенні

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинськ (Кам`янське) Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст. 187 КК України,

продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 квітня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_6 звернулась до суду з клопотанням про продовження строку застосування у відношенні ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 квітня 2024 року.

За матеріалами провадження, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

У червні 2022 року ОСОБА_8 , як «кримінальний авторитет», тобто суб`єкт застосування підвищеного злочинного впливу, від свого знайомого ОСОБА_10 отримав інформацію щодо можливої причетності ОСОБА_11 до незаконного збуту наркотичних засобів. ОСОБА_10 в свою чергу повинен був забрати грошові кошти у потерпілого та передати ОСОБА_8 .

З метою подальшого контролю та отримання частини доходів, за безперешкодну від злочинного світу торгівлю наркотичними засобами, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 з погрозою насильства над потерпілим висловили вимогу до ОСОБА_11 щодо оплати 30 000,00 грн. за здійснення незаконної діяльності щодо розповсюдження наркотичних засобів, якої у дійсності не існувало.

Однак, у період часу з 25 липня 2022 року по 2 жовтня 2023 року, по відношенню до ОСОБА_8 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 289, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 263 КК України було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, внаслідок чого останній перебував в слідчому ізоляторі, та не довів свій злочинний умисел до кінця, з причин які не від його волі.

Після звільнення з слідчого ізолятору, ОСОБА_8 , вирішив довести свій злочинний умисел, направлений на вимагання, внаслідок чого 7 грудня 2023 року приблизно о 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 , маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , в умовах воєнного стану, при встановленні місця знаходження потерпілого ОСОБА_11 , який перебував поблизу будинку АДРЕСА_2 , з погрозою насильства над потерпілим, яка виразилась в демонстрації та погрози застосування предмета схожого на ніж, висловив вимогу передачі їм грошової суми в розмірі 30 000,00 грн. до 07.01.2024 року, за здійснення незаконної діяльності щодо розповсюдження наркотичних засобів потерпілим ОСОБА_11 , якої у дійсності не існувало.

12 січня 2024 року у зв`язку з невиконанням потерпілим ОСОБА_11 . вимог ОСОБА_8 щодо передачі йому грошових коштів в сумі 30 000,00 грн., останній для досягнення злочинної мети, а саме вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_11 , від ОСОБА_10 , отримав інформацію щодо місця перебування потерпілого, який знаходився біля магазину «Онова» по вул. Поштова в м. Запоріжжі, попередньо взявши з собою ОСОБА_12 .

Так, 12 січня 2024 року приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на вимогу передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, без розподілу ролей, спільно з раніше знайомим ОСОБА_10 та ОСОБА_13 в умовах воєнного стану, підійшли до потерпілого ОСОБА_11 поблизу будинку АДРЕСА_3 , з погрозою насильства над потерпілим та з метою здійснення морального та психологічного тиску на потерпілого, ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілому застосуванням предмету схожого на ніж, примусив ОСОБА_11 йти з ними до безлюдного місця, розташованого в парку «Дубовий гай» по АДРЕСА_4 , потерпілий ОСОБА_11 , усвідомлюючи чисельну перевагу та реальність погроз своєму життю та здоров`ю підкорився незаконним вимогам ОСОБА_8 та інших співучасників злочину, під час слідування до вищевказаного місця ОСОБА_8 висловлював погрози фізичної розправи над потерпілим, якщо ОСОБА_11 не передасть грошові кошти в сумі 30 000,00 грн. найближчим часом.

Таким чином ОСОБА_8 підозрюється у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, 12 січня 2024 року приблизно о 13 год. 30 хв., ОСОБА_8 , маючи прямий умисел направлений на викрадення людини, діючи за попередньою змовою зі ОСОБА_13 , діючи з корисливих мотивів, поблизу будинку АДРЕСА_3 підійшли до потерпілого ОСОБА_11 та з погрозою насильства над потерпілим, здійснили моральний та психологічний тиск на останнього, під час чого ОСОБА_8 , погрожуючи потерпілому застосуванням предмету схожого на ніж, силоміць, проти його волі, примусили ОСОБА_11 , йти з ними до безлюдного місця, розташованого в парку «Дубовий гай» розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у викраденні людини, вчинене з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалось заподіянням фізичних страждань, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.

Продовжуючи свій злочинний умисел, 12 січня 2024 року приблизно о 13 год. 40 хв. ОСОБА_8 , маючи прямий умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, без розподілу ролей, спільно з раніше знайомим ОСОБА_13 , умовах воєнного стану, перебуваючи в покинутій будівлі парку «Дубовий гай», по АДРЕСА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, застосовуючи насилля небезпечне для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилось у демонстрації ножа та нанесенні чисельних ударів металевим предметом в область тулуба потерпілого ОСОБА_11 , напали на останнього та заволоділи грошовими коштами в сумі 3800,00 грн., мобільним телефоном, часами, внаслідок чого спричинив матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

2 січня 2024 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

12 січня 2024 року о 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

13 січня 2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2024 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 березня 2024 року включно.

Постановою керівника Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя від 7 березня 2024 року було продовжено строк досудового слідства у даному кримінальному провадженні до 3 місяців, тобто до 13 квітня 2024 року.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та вказав, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового та суду, або уникнути кримінальної відповідальності шляхом виїзду за територію України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу такою, що суперечить вимогам законодавства.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_11 протягом січня 2024 року неодноразово з`являвся та перебував тривалий час у ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області у слідчих кабінетах, подавав заяви, приймав участь у слідчих діях тощо. 2 січня 2024 року потерпілим ОСОБА_11 подано заяву про кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України слідчому СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_14 2 січня 2024 року потерпілий ОСОБА_11 допитаний в якості свідка слідчим ОСОБА_14 , яка в той же день двічі встановлювала його особу, а 12 січня 2024 року потерпілий ОСОБА_11 . додатково був допитаний слідчим ОСОБА_9 , яка також встановлювала його особу. 13 січня 2024 року з потерпілим ОСОБА_11 . слідчим ОСОБА_15 проведено три слідчих дії щодо впізнання за фотознімками, яка також встановлювала особу потерпілого, понятим при цих слідчих діях в протоколах зазначено ОСОБА_16 .

Звертає увагу на те, що з відкритих джерел ним, як захисником встановлено, що ОСОБА_11 неодноразово судимий за ч.ч. 1, 2 ст. 185, ч. 1, 2 ст. 309 КК України, і на цей час двічі оголошений судом у розшук.

Вказує, що згідно відповіді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя на його адвокатський запит, розшук відносно ОСОБА_11 триває.

Крім того зазначає, що згідно відповіді ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, ОСОБА_11 перебував у ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області: 2 січня 2024 року з 14 год. 29 хв. по 17 год. 26 хв., тобто ОСОБА_17 не міг бути допитаний слідчим ОСОБА_14 2 січня 2024 року з 17 год. до 18 год. 45 хв., бо його в цей час вже не було у відділі поліції; 12 січня 2024 року з 17 год. 41 хв. по 20 год. 40 хв., тобто ОСОБА_11 не міг бути допитаний слідчим ОСОБА_9 12 січня 2024 року з 22 год. по 22 год. 40 хв., бо його в цей час вже також не було у відділі поліції.

Також звертає увагу на те, що ОСОБА_11 не перебував у ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 13 січня 2024 року, тобто ОСОБА_11 не міг приймати участь в слідчих діях проведених слідчим ОСОБА_15 13 січня 2024 року з 11 год. 35 хв. по 12 год., з 12 год. 12 хв. по 12 год. 26 хв., з 12 год. 52 хв. по 12 год. 58 хв., бо його не було 13 січня 2024 року у відділі поліції.

Вказує, що ОСОБА_16 перебував у ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області 13 січня 2024 року з 11 год. 29 хв. по 13 год. 31 хв., а отже він не міг брати участь в проведенні впізнання за участю свідка ОСОБА_18 13 січня 2024 року з 14 год. 05 хв. до 14 год. 10 хв.

Зазначає, що вищевказане свідчить про те, що перелічені слідчі дії не проводились, а надані слідчому судді протоколи слідчих дій містять інформацію, яка не відповідає дійсності.

Крім того зауважує, що згідно матеріалів кримінального провадження після 13 січня 2024 року слідчими не було проведено жодної слідчої дії, не призначено жодної експертизи, що викликає обґрунтований сумнів в законності продовження строку досудового розслідування.

Вказує, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ухилення ОСОБА_8 від слідства та суду на думку слідчого та прокурора обґрунтовується тим, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, а тому усвідомлюючи тяжкість злочину та покарання ОСОБА_8 буде переховуватися і взагалі стане на бік ворога, проте, зазначений ризик спростовується матеріалами долученими до клопотання, оскільки щодо стане на бік ворога, на думку сторони захисту це точно абсурд, щодо тяжкості злочину і покарання, то ОСОБА_8 на це час інкримінуються стільки особливо тяжких злочинів, однак він після зміни йому запобіжного заходу на домашній арешт в березні 2022 року, а в подальшому після внесення застави з 2 листопада 2023 року вже під час війни не втік і не намагався, та й на бік ворога не пристав, то і в цьому випадку йому просто не має сенсу ухилятися та жодних неявок за викликами судів та слідчих або інших порушень запобіжного заходу чи покладених на ОСОБА_8 судом обов`язків він не допускав.

Зазначає, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується тим, що ОСОБА_8 затримано на місці одразу після подій, які йому інкримінуються, о 13 год. 50 хв. 12 січня 2024 року в нього не було ані мобільного телефону, ані годинників, ані грошей потерпілого та вже після його затримання проводився огляд місця події, де вилучались речі та грошові кошти, а тому немає підстав вважати, що ОСОБА_8 взагалі відомо про існування та місцезнаходження зазначених речей, а тому він у будь-якому разі не зможе їх знищити, сховати, спотворити тощо.

Крім того вказує, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України умисно штучно створений органом досудового розслідування, повідомивши всім учасникам кримінального правопорушення анкетні дані потерпілого і свідків, тим більш свідки про ОСОБА_8 фактично нічого не говорять, а такий потерпілий якого на думку захисту переховують від правосуддя та кримінальної відповідальності сторона обвинувачення, свідчить тим більше про те, що ОСОБА_8 знаючи все це буде обходити потерпілого або доставить його нарешті до ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Зазначає, що відносно ОСОБА_8 на цей час з 2015 року перебуває у трьох судах сім кримінальних проваджень, де є потерпілі та свідки і за 9 років жоден з них про незаконний тиск з боку ОСОБА_8 не повідомляв, що також спростовує ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того вказує, що ризик, передбачений п. 4 ст. 177 КПК України, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню взагалі не конкретизований, а посилання на особу підвищеного злочинного впливу, кримінального авторитету без вироку суду, який визнав його винним за ст. 255-1 КК України, та ще й відносно раніше не судимої особи, це просто вигадка сторони обвинувачення.

Зазначає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спростовується тим, що ОСОБА_8 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, останній раз звільнився 14 лютого 2014 року по відбуттю строку покарання і після цього немає жодного вироку, який би набрав законної сили.

Вказує, що в інших кримінальних провадженнях ОСОБА_8 неодноразово обирались альтернативні запобіжні заходи в тому числі домашній арешт та застава, які він жодного разу не порушував, до слідчого, прокурора, суду за викликами з`являвся, покладені на нього обов`язки сумлінно виконував.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що під час застосування запобіжного заходу ним було доведено необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри. Вказав, що з 13 січня 2024 року підозрюваного ОСОБА_8 не допитували, підслідність визначено невірно, дане кримінальне провадження передавалось з одного відділу поліції до іншого. Зауважив, що відносно ОСОБА_8 в інших судах перебуває багато інших кримінальних проваджень, однак вони не розглянути по суті, оскільки обвинувачення не доводяться у суді.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу без змін.

У судове засідання апеляційного суду підозрюваний ОСОБА_8 викликався шляхом повідомлення про розгляд апеляційної скарги через Державну установу «Запорізький слідчий ізолятор» в режимі відеоконференції, проте, він не приймав участь у судовому засіданні, оскільки був доставлений до суду першої інстанції для розгляду іншого кримінального провадження відносно нього.

Враховуючи те, що захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_7 зазначив про обізнаність ОСОБА_8 щодо розгляду його апеляційної скарги та вказав, що останній не заперечує проводити апеляційний розгляд у його відсутність, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, захисника - адвоката ОСОБА_7 та прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, і яке може бути задоволено при умові, що заявлений ризик, який став обґрунтуванням обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є вагомі обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше тримання особи під вартою, і існують об`єктивні перешкоди для завершення досудового розслідування.

Таким чином, у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України, розглядаючи клопотання слідчого, прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування такого запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Так, слідчий суддя, розглядаючи вказане клопотання, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 199 КПК України, встановив, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень є обґрунтованою, заявлені слідчим ризики продовжують існувати та не зменшилися до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу і в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для продовження строку дії обраного відносно нього запобіжного заходу.

З вказаними висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується, оскільки перевіркою наданих до апеляційного суду матеріалів провадження встановлено, що необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 підтверджена.

Так, строк дії запобіжного заходу закінчується 12 березня 2024 року, проте у кримінальному провадженні не були виконані всі необхідні слідчі дії, а саме, необхідно: провести слідчий експеримент за участю потерпілого ОСОБА_11 ; призначити додаткову судово-медичну експертизу за результатами проведеного слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_11 ; отримати висновок експерта додаткової судової медичної експертизи; встановити наявність камер відеоспостереження поблизу місця скоєння кримінального правопорушення з метою подальшого вилучення та огляду відеозапису; встановити можливих свідків кримінального правопорушення та допитати їх; отримати та долучити висновки експертів призначених судових експертиз; провести інші слідчі дії та розшукові заходи, необхідні для встановлення обставин кримінального правопорушення; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В апеляційній скарзі необхідність проведення зазначених слідчих дій не заперечуються.

Щодо доводів про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, то слід зазначити, що всупереч твердженням сторони захисту, перевіряючи доводи та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, слідчим суддею вірно з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України.

Так, такими даними, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 , у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є:

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_11 від 2 січня 2024 року, з якого вбачається, що відносно нього на протязі певного періоду з боку ОСОБА_8 було висловлено погрози з вимогою надання останньому грошових коштів за збут наркотиків. Крім того, 7 грудня 2023 року після того, як він відмовився платити гроші ОСОБА_8 , останній почав нервувати та кричати нецензурною лайкою, далі дістав з кишені куртки предмет, схожий на ніж та сказав йому виходити на вулицю, коли він вийшов з будинку, ОСОБА_8 йшов позаду, далі сказав йому зупинитися, після чого до його спіни ОСОБА_8 підставив два ножі та сказав спокійно йти до машини, якщо він не буде робити те, що ОСОБА_8 каже, то цими ножами проб`є потерпілому ногу. Усвідомлюючи, що ОСОБА_8 може нанести йому тілесні ушкодження був вимушений йти до автомобіля та сідати в неї. Після цього, ОСОБА_8 повідомив йому про те, що він повинен віддати йому грошові кошти в сумі 30000 грн. (а.с. 10-13 матеріалів кримінального провадження №0000009);

- протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 12 січня 2024 року, з якого випливає, що 12 січня 2024 року коли він знаходився в ігровому залі до нього прийшов ОСОБА_19 та повідомив, що його розшукує ОСОБА_8 . Приблизно через 15-20 хв. до ігрової зали приїхав ОСОБА_8 разом з невідомим йому чоловіком. Після чого, ОСОБА_8 підійшов до нього з правої сторони, взяв його під руку та витягнув його на вулицю. ОСОБА_8 потягнув потерпілого ліворуч, повз автомийки в бік парку «Дубовий гай» та у цей час дістав з правого карману куртки ніж, щоб потерпілий його побачив та напевно злякався, і сховав його назад, після чого погрожував цим ножем, що вставить потерпілому його в ногу. Також, коли потерпілий та ОСОБА_8 йшли, у останнього з куртки випадала металева дубинка, ОСОБА_8 наніс один удар кулаком правої руки потерпілому в область грудей. Під час того, як вони йшли, ОСОБА_8 висловлював на адресу потерпілого погрози. Після того, як вони прийшли до покинутою будівлі ОСОБА_8 наніс потерпілому удар металевою дубинкою по спині, після чого його затягнули до будівлі та ОСОБА_8 наніс йому приблизно ще 3 удари, а потім наніс ще удари та потерпілий віддав ОСОБА_8 грошові кошти в сумі майже 3800 грн. та останній забрав у потерпілого навушники, годинник та телефон (а.с. 14-17 матеріалів кримінального провадження №0000009);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 січня 2024 року, з якого вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_8 , як особу, який тривалий час вимагав від нього грошові кошти з погрозою вбивства та наніс йому тілесні ушкодження (а.с. 24-26 матеріалів кримінального провадження №0000009).

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 січня 2024 року, з якого випливає, що свідок ОСОБА_18 впізнала ОСОБА_8 , як чоловіка, який погрожував ОСОБА_20 (а.с. 42-43 матеріалів кримінального провадження №0000009).

Отже, в даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 , з інкримінованими йому кримінальними правопорушеннями підтверджується вказаними доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України є вірогідною, що дає підстави для продовження йому строку тримання під вартою з метою запобіганню ризикам, встановленим та доведеним стороною обвинувачення.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Всі доводи сторони захисту, які фактично зводяться до того, що слідчі дії з потерпілим ОСОБА_11 та свідком ОСОБА_16 не проводились, не можуть взятись до уваги апеляційним судом, враховуючи те, що вказані відомості в протоколах допитів потерпілого та протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідчать про те, що слідчим було встановлено як особу ОСОБА_11 так і ОСОБА_16 перед проведенням слідчих дій.

Більш того, всі слідчі дії, протоколи яких були долучені до матеріалів кримінального провадження, відбувались із застосуванням технічних засобів фіксації, в наявних протоколах слідчих дій проставлені підписи всіх учасників, а саме, ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , інших понятих, а також безпосередньо підписи слідчих, які проводили вказані слідчі дії та відповідно і встановлювали таких осіб.

Отже, підстав сумніватися у проведенні слідчих дій, протоколи яких були долучені до клопотання, колегія суддів на даній стадії досудового розслідування не вбачає.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відтак, стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані під час застосування запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшились.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187 КК України. Відповідно до ст. 12 КК України вказані кримінальні правопорушення є нетяжкими та особливо тяжкими злочинами, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду продовжує і надалі існувати.

Крім того, колегія суддів вважає, що і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також не зменшився, оскільки підозрюваний та потерпілий знайомі між собою, ОСОБА_8 обізнаний про анкетні дані потерпілого ОСОБА_11 , та як вбачається із показань останнього щодо нього неодноразово з боку підозрюваного відбувались погрози фізичного характеру та вчинявся психологічний тиск, що свідчить про те, що і на даний час залишається загроза того, що підозрюваний ОСОБА_8 може здійснити дії, спрямовані на вплив у поза процесуальний спосіб як на потерпілого так і на свідків, які вказують на нього як на особу, яка вчинила кримінальні правопорушення, з метою ненадання суду достовірних показань щодо обставин можливого вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень для уникнення кримінальної відповідальності.

Також, на продовження існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує те, що ОСОБА_8 має кримінальну репутацію, оскільки раніше неодноразово судимий (6 разів), раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання з місць позбавлення волі, на цей час в різних судах м. Запоріжжя відносно нього розглядається щонайменше 8 кримінальних проваджень, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що враховуючи обставини вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, в сукупності свідчить про наявність високого ризику вчинення інших злочинів.

З приводу доводів на спростування ризиків, передбачених п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, то вони не враховуються колегією суддів, оскільки не були встановлені слідчим суддею, з чим погоджується і апеляційний суд.

Таким чином, оскільки заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились та виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, клопотання слідчого задоволено слідчим суддею обґрунтовано та продовжено строк тримання під вартою відносно останнього.

Також, при розгляді клопотання відповідно до вимог ч. 3 ст.199 КПК України досліджені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування, слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою.

При цьому, для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, обґрунтованість та необхідність яких було перевірено.

З урахуванням особи підозрюваного, стану його здоров`я, наявності обґрунтованої підозри, продовження існування ризиків відносно ОСОБА_8 , які не зменшились з часу застосування запобіжного заходу, беручи до уваги те, що на даний час у вищезазначеному кримінальному провадженні продовжують проводитися слідчі (розшукові) дії, направлені на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, колегія суддів, не знайшла підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу, як того вимагав апелянт.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 березня 2024 року, якою у відношенні ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст.146, ч. 4 ст. 187 КК України, продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 13 квітня 2024 року включно, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4