Провадження № 1-кс/947/8264/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000557 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. ВИКЛАД ФАКТИЧНИХ ОБСТАВИН ДАНОГО КРИМІНАЛЬНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Згідно поданого стороною обвинувачення клопотання вбачається, що наразі слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000557, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.04.2024 до УСР в Одеській області ДСР НП України зі заявою звернувся ОСОБА_4 , в якій останній просить прийняти міри згідно чинного законодавства щодо начальника Басейного управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю та ОСОБА_5 , який використовуючи своє службове становище здійснює вимагання неправомірної вигоди у розмірі 10 тис. грн. щомісячно за надання в оренду державного нерухомого майна, що перебуває у їх віданні.

Так, в ході допитів свідка ОСОБА_4 останній повідомив, що є фізичною особою підприємцем та здійснює перевезення вантажів за допомогою вантажного колісного автотранспорту. Так, 15.04.2024 з метою отримання в користування об?єкту нерухомості, що перебуває на балансі Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю та розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме уздовж автодороги «Е- 87» сполученням «Одеса-Рені» (за координатами: 46,337755, 30,070300) під розвиток бізнесу у сфері вантажоперевезень (облаштування транспортної інфраструктури у вигляді автостоянки для вантажівок), свідка познайомили з начальником Басейного управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю ОСОБА_5 . Цього ж дня, ОСОБА_5 , в ході особистого спілкування запропонував ОСОБА_4 передати останньому у користування інший об?єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а саме майновий комплекс, що складається зі земельної ділянки площею 1,122 га з кадастровим номером :52:001:0001 та будівель бази, що належать Державі (в особі Верховної ради України) та закріплене за Басейновим управлінням водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю на праві оперативного управління, на що ОСОБА_4 погодився.

В подальшому, а саме 24.04.2023 в ході особистої зустрічі, ОСОБА_5 повідомив свідку ОСОБА_4 , що за умовами майбутнього договору оренди останній має офіційно сплачувати орендну плату в сумі 6 тис. грн. за користування наданим об?єктом та висловив вимогу у наданні йому неправомірної вигоди у сумі 10 тис. грн. щомісячно, зазначивши при цьому, що у разі відмови в наданні неправомірної вигоди жодних договорів укладено не буде. Після чого, а саме 07.05.2024, ОСОБА_4 , прибув до Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю за адресою: АДРЕСА_2 , де після спілкування та за вказівкою ОСОБА_5 склав заяву про надання в оренду частини земельної ділянки площею 0,6 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яку ОСОБА_4 цього ж дня подав до РВ ФДМУ по Одеській та Миколаївській областях за адресою:

АДРЕСА_3 , а саме 30.05.2024 ОСОБА_4 , прибув до Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю за адресою: АДРЕСА_2 , де зустрівся з ОСОБА_5 . Після чого, перебуваючи на вулиці ОСОБА_5 в ході розмови надав дозвіл ОСОБА_4 на фактичне використання всього майнового комплексу, після чого ОСОБА_4 , сівши у транспортний засіб марки SKODA OCTAVIA, др.н. ВН8910М, що перебуває на балансі ІНФОРМАЦІЯ_1 , передав неправомірну вигоду в сумі 10 000 грн. водієві ОСОБА_5 , за перший місяць оренди.

Наступного дня, а саме, 31.05.2024 ОСОБА_6 , без належним чином укладеного договору оренди, отримав у фактичне користування державне майно, що закріплене за Басейновим управлінням водних ресурсів річок Причорномор?я та ОСОБА_7 на праві оперативного управління та почав використовувати його у власних цілях, в якості стоянки для вантажних транспортних засобів.

Крім того, вході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , в ході особистого спілкування з ОСОБА_4 , підтвердив можливість передачі в користування майнового комплексу, разом зі земельною ділянкою, що перебуває на балансі Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор?я та Нижнього Дунаю та розташований на території Старокозацької ОТГ Білгород-Дністровського району Одеської області, а саме уздовж автодороги «Е-87» сполученням «Одеса-Рені» (за координатами: 46,337755, 30,070300) під розвиток бізнесу у сфері вантажоперевезень (облаштування транспортної інфраструктури у вигляді автостоянки для вантажівок), за умови надання неправомірної вигоди усім особам, що залучені для прийняття відповідних рішень.

З метою врятування майна, яке має значення речових доказів у кримінальному провадженні, безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, відшукання речей, документів та грошових коштів, які одержані злочинним шляхом, а також недопущення можливості їх знищення, спотворення або зміни, 13.06.2024 року, у період часу з 10 год 12 хв. по 11 год. 37 хв., проведено невідкладний обшук, в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 20000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США з серійними номерами: MB57753444S; PB93222556; PG42301682B; MD11171794B; PF01900191M; PE44989998A; PC40993581B; LB16059100K; PF77299676C; MJ73635738A та 190 купюрам номіналом 100 доларів США з серійним номером LB23277272G; аркуш паперу з рукописними записами виконаними барвником синього кольору, а саме: «20000 1611-161а-1306-РЕ558G».

13.06.2024 року на підставі постанови слідчого вилучені документи були визнані речовими доказами в рамках означеного кримінального провадження.

ІІ. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОДАНОГО КЛОПОТАННЯ:

Сторона обвинувачення зазначає, що вилучене майно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

З урахуванням викладеного у своїй сукупності, сторона обвинувачення просить дане клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене у клопотанні майно.

ІІІ. ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ:

Слідчий у судове засідання не з`явився, проте від нього до суду надійшла заява, з якої вбачається, що останній просить розглядати клопотання за його відсутності, а також зауважує, що вилучені грошові кошти визнані речовими доказами в рамках даного кримінального провадження, так як були об`єктом кримінально-протиправних дій, а саме такі грошові кошти були неправомірною вигодою, яка передавался громадянином ОСОБА_4 через пункт обміну валют для ОСОБА_5 за вказівкою останнього, а аркуш паперу містить відомості щодо необхідності передачі грошових коштів цілеспрямовано для ОСОБА_5 . Так, вилучуні грошові кошти в рамках данного кримінального провадження попередньо були вручені гр. ОСОБА_4 та оглянуті органом досудового розслідування перед тим як передавалися до пункту обміну валют, що виключає їх належність ТОВ ФК «Артем».

Директор ТОВ ФК «АРТЕМ» ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленою про час та дату розгляду клопотання, у судове засідання не з`явилася, проте скерувала до суду заяву, з якої вбачається, що вилучене майно не належить Товариству, а тому не заперечує проти розгляду клопотання за її відсутності.

IV. ВИСНОВКИ СЛІДЧОГО СУДДІ:

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних зроблених висновків, а також звертає увагу на наступні правові підстави для прийнятого рішення.

(1). Нормативно-правова основа при вирішенні даного клопотання:

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ст. 98 КПК України).

(2). Правова підстава та мета арешту майна:

Слідчий суддя враховує, що досудове розслідування в рамках такого кримінального провадження здійснюється за фактом можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 3 ст. 368 КК України.

Яяк вбачається з матеріалів поданого клопотання, в ході проведення за адресою: АДРЕСА_4 було вилучено гршові кошти та аркуш паперу, які можуть містити на собі відомості на підтвердження факту та обставин можливого вчинення кримінально-протиправних дій за обставинами даного кримінального провадження, в зв`язку з чим такі речі відповідають категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 13.06.2024, а отже, таке майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Більше того, наразі у кримінальному провадженні ймовірно вирішуватиметься питання щодо призначення відповідного експертного дослідження, результати проведення якого можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити робочу наразі версію сторони обвинувачення.

Так, з заяви слідчого вбачажться, що означені грошові кошти передавалися заявником у данному криімнальному провадження громадянином ОСОБА_4 для підозрюваного ОСОБА_5 у якості неправомірної вигоди за обставинами даного кримінального провадження. При цьому, такі грошові кошти були оглянуті попередньо органом досудового розслідування.

Таким чином, слідчий суддя не може залишити поза увагою те, що інкриміновані підозрюваному ОСОБА_5 злочини носять корисливий характер та передбачали отримання останнім матеріальної вигоди за здійснення кримінально-караної діяльності. У зв`язку із чим, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість доводів слідчого та те, що вилучені грошові кошти є ймовірним предметом неправомірної вигоди в рамках даного кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя зазначає, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч. 1 ст. 170 КПК України), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

(3). Завдання, необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України:

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відтак, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту на вилучене майно, з встановленням заборони розпорядження та користування такого майна, з огляду на встановлені вище ризики.

(4). Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження:

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Додатково, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, а також у випадку забезпечення проведення відповідних експертних досліджень, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Таким чином на підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000557 від 30.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною права користування та розпорядження на майно, вилучене 13.06.2024 під час проведення обшуку в приміщенні пункту обміну валют ТОВ «ФК Артем» , за адресою: місто Одеса, вулиця Преображенська 43, а саме на грошові кошти в сумі 20000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США з серійними номерами: MB57753444S; PB93222556; PG42301682B; MD11171794B; PF01900191M; PE44989998A; PC40993581B; LB16059100K; PF77299676C; MJ73635738A та 190 купюрам номіналом 100 доларів США з серійним номером LB23277272G; аркуш паперу з рукописними записами виконаними барвником синього кольору, а саме: «20000 1611-161а-1306-РЕ558G».

Виконання ухвали про арешт майна покласти на прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської спеціалізованої прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена у встановленому законом порядку до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1