Справа № 751/9227/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/526/24
Категорія - ч.2 ст.286 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004149 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, освіта вища, працює директором ПП «Сівер-нафта» та ПП «ТТ-нафта», заступником директора ПП «Агроспецтранс», ФОП, раніше не судимий,

засуджений за ч.2 ст.286 КК України до покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі двадцяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340000 грн, без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування майнових збитків - залишено без розгляду.

Скасовано арешти, накладені ухвалами слідчих суддів Деснянського районного суду міста Чернігова від 22.06.2020 та Новозаводського районного суду міста Чернігова від 27.11.2020 на майно ОСОБА_8 та ОСОБА_11 .

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 15232 грн 72 коп процесуальних витрат. Питання про речові докази вирішено в порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 18 червня 2020 року о 10 год. 58 хв., ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Toyota Land Cruiser 200», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по сухій прямій асфальтованій проїзній частині вул. Єлецької, зі сторони вул. Толстого в напрямку вул. Преображенської в м. Чернігові. Поступово наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого неподалік буд. АДРЕСА_2 , водій ОСОБА_8 , маючи об`єктивну можливість спостерігати за діями інших учасників руху, не стежив за дорожнього обстановкою, не був уважним під час керування транспортним засобом та відповідно не реагував на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортній пригоді, не переконавшись в безпечності своїх дій, внаслідок чого своїми діями створив небезпеку для дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.3 «д», 18.1 та 4.16 «а» Правил дорожнього руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід ОСОБА_12 , не зменшив швидкість руху, а в разі потреби не зупинився, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека, натомість виїхавши на позначений дорожніми знаками та дорожньою розміткою нерегульований пішохідний перехід, де пішохід ОСОБА_12 мав перевагу під час переходу проїзної частини, скоїв наїзд на останнього, у результаті чого пішохід отримав тяжкі тілесні ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх спричинення, від яких помер.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини та кваліфікацію дій ОСОБА_8 , просив скасувати вирок місцевого суду, у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, й ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 призначити покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. В обґрунтування скарги посилається на те, що місцевим судом безпідставно визнано обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки він на досудовому слідстві, з метою уникнення кримінальної відповідальності, надавав показання, які суперечать об`єктивним даним дорожньо-транспортної пригоди, а після повідомлення про підозру, відмовився від дачі показань. На думку апелянта, визнання ОСОБА_8 своєї вини під час судового розгляду було формальним. Також поза увагою місцевого суду лишився той факт, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому думка потерпілого ОСОБА_10 щодо міри покарання, не є вирішальною.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, котрі просили вирок місцевого суду залишити без змін; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_8 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, внаслідок м`якості, є непереконливими, з огляду на таке.

Згідно зі ст.414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Так, відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання, суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

За змістом ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Призначене ОСОБА_8 покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення зазначеним вище вимогам відповідає, воно є пропорційним характеру вчиненого діяння, його небезпечності, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, місцевий суд, разом зі ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, урахував також дані про особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Зокрема, суд урахував, що ОСОБА_8 раніше не судимий, проте притягувався до адміністративної відповідальності, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працевлаштований, обіймає посаду заступника директора ПП «Агроспецтранс», яке визначене як критично важливе для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення, має офіційний дохід, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; має подяки та почесні грамоти від військових командирів, голів міських рад, районних та обласних державних адміністрацій за вагомий внесок у розвиток громад, у справу зміцнення обороноздатності держави у період ворожого вторгнення РФ на території України, оборони міста Чернігова під час активних бойових дій у лютому-квітні 2022 року, у підтримці військовослужбовців ЗСУ, за патріотизм, надання волонтерської допомоги цивільному населенню та військовим, серед іншого, і під час дії воєнного стану в Україні, а також подяки від КП «АТП-2528», секретаря міської ради, начальника обласної військової адміністрації за забезпечення міста Чернігова та Чернігівської області пальним у період воєнного стану, нагороджений відзнакою військового командира та Президента України «За зразкову службу» та «За оборону України», що характеризує його виключно позитивно; думку потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_10 , які вибачили обвинуваченого, претензій до нього не мають та просили призначити йому покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами, а також врахував висновок органу пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

При цьому, щире каяття обвинуваченого, яке полягає у повному визнанні ним своєї вини, висловлюванні жалю з приводу вчиненого, бажання виправити ситуацію; активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що підтверджується показаннями ОСОБА_8 , який не оспорював час, місце, спосіб вчиненого кримінального правопорушення, повідомив органу досудового розслідування під час проведення слідчих експериментів достовірні обставини вчиненого діяння; добровільне відшкодування завданої шкоди потерпілим, суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з чим погоджується і колегія суддів та вважає необґрунтованими доводи прокурора про безпідставне визнання місцевим судом обставинами, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , колегією суддів не встановлено.

А тому, призначивши ОСОБА_8 основне покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу, не зазначеного у санкції ч.2 ст.286 КК України, без позбавлення права керування транспортними засобами, місцевий суд дійшов правильного висновку, що це буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, з чим погоджується і колегія суддів.

Відтак, усі обставини, на які посилається апелянт, місцевим судом при призначенні ОСОБА_8 покарання враховані, тому доводи прокурора про м`якість покарання не заслуговують на увагу і спростовуються вищенаведеним, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Порушень місцевим судом під час розгляду справи вимог кримінального або кримінального процесуального закону, які б давали підставу для зміни або скасування судового рішення, колегією суддів не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2024 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4