ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3142/21

Номер провадження 1-кп/495/6/2024

08 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0000211 від 23 лютого 2021 року , відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Дніпропетровськ, громадянки України,українки,з середньою освітою, одруженої ,маючої на утриманні неповнолітню дитину- сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої, офіційно не працеваштованої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою : АДРЕСА_2

обвинуваченої у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_5

обвинувачена- ОСОБА_3

захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_3

потерпіла- ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 190 КК України, при наступних обставинах:

23 лютого 2021 року приблизно в 11 годину, більш точний час у ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачена ОСОБА_3 разом з невстановленою в ході досудового рослідування особою, діючи на грунті виниклого прямого умислу, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення шляхом шахрайства, прибули до міста Білгород-Дністровський Одеської області.Заздалегідь розподіливши між собою ролі для реалізації свого злочинного умислу, обвинувачена ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, діючи за попередньою змовою в єдиний групі осіб, підійшли до домоволодіння АДРЕСА_3 ,де проживає потерпіла ОСОБА_7 . Дотримуючись раніше розподілених ролей,невстановлена особа залишилась поблизу домоволодіння, спостерігати за обстановкою, а обвинувачена ОСОБА_3 зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 ввела останню в оману, представившись соціальним працівником,в результаті чого обвинувачена ОСОБА_3 отримала грошові кошти від потерпілої ОСОБА_7 чим завдала потерпілій майнову шкоду на сумму 17 000 гривень. Після чого обвинувачена ОСОБА_3 разом з невстановленою досудовим слідством особою з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденним на власний розсуд.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 погодилася з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченої. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнала повністю та пояснила суду,що дійсно, 23 лютого 2021 року приблизно в 11 годин, разом з раніше незнакомою їй особою , маючи на меті незаконне збагачення шляхом шахрайства, прибули до міста Білгород-Дністровський Одеської області.Заздалегідь розподіливши між собою ролі для реалізації свого злочинного умислу ,вона разом з вказаною особою, підійшли до домоволодіння АДРЕСА_3 ,при цьому невстановлена особа залишилась поблизу домоволодіння, спостерігати за обстановкою, а вона, зловживаючи довірою потерпілої ОСОБА_7 ввела останню в оману, представившись соціальним працівником,в результаті чого вона отримала грошові кошти від потерпілої ОСОБА_7 в суммі 17 000 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденним на власний розсуд. В скоєному щиро розкаялася. Просить суд врахувати те,що вона повністю відшкодувала потерпілій заподіяну їй майнову шкоду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченої, яка надала точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин вона вчинил інкрімінований їй злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченої не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченою.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинувачену ОСОБА_3 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні та кваліфікує ії дії за ч.2 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, а саме умисне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та повне відшкодування заподіянної нею майнової шкоди.

Стосовно призначення обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченої ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити їй покарання.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працеваштована але займається суспільно-корисною працею, її вік та стан здоров`я, те що вона раніше не судима, вчинила кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів ії каяття у скоєному та повне відшкодування заподіянної нею майнової шкоди

Враховуючи те, що обвинувачена є не судимою особою, має постійне місце мешкання, позитивно характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та її ставлення до скоєного, а саме те, що вона розкаявся у скоєному та сприяла розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані її дїі та звільненняобвинуваченої від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений .

Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважажє за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити їй покарання у вигляді 1 року позбавлення волі .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 доручити Кам*янському міському відділу філії державної установи "Центр пробації" в Днепропетровській області.

Міру покарання засудженій ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8