ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/612/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представників потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003471, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України (США), уродженця с. Ставниця Летичівського р-ну Хмельницької обл., з повною вищою освітою, архієрея ПЦУ, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2010 р.н., зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_8 , 16.10.2021 року о 18 год. 53 хв., неподалік під`їзду будинку АДРЕСА_1, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , який виник на ґрунті неприязних сусідських відносин, керуючись раптово виниклим протиправним умислом, направленим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , схопив своєю лівою рукою за рукав верхнього одягу правої руки ОСОБА_4 та утримуючи її, наніс декілька ударів кулаком правої руки в область тулубу та рук останньої, після чого декілька разів штовхнув потерпілу.

Вказаними протиправними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження у вигляді: синців - по задній поверхні правого плеча в середній та нижній третинах та лівого плеча в середній третині, задній поверхні правого плеча в середній третині, задній поверхні лівого плеча в нижній третині.

Будучи допитаним в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 вину в скоєнні кримінального правопорушення, інкримінованого йому, не визнав, зазначивши, що тілесних ушкоджень потерпілій він не наносив. Вказав, що він вміє контролювати свою поведінку, однак не може стояти в стороні коли ображають близьких йому людей, які є меншими та слабшими. Коли ОСОБА_4 стала погрожувати розправою його помічниці ОСОБА_10 , остання була подавлена та сильно налякана, тому він вирішив переговорити та пояснити, що не можна так себе поводити із іншою людиною. Вказав і про те, що до цього були неодноразові спроби зачепити його, створивши йому не зовсім комфортне життя, що виражалося не тільки у гавканні собаки, а й у постійних вечірках та танцях із музикою. Коли того дня він вийшов на вулицю, на нього уже очікувала ОСОБА_4 , яка все знімала на телефон, він попросив її не робити цього, однак вона відмовилася та продовжила знімати, тоді він вибив телефон із її рук, при цьому жодного насильства по відношенню до неї не застосовував, зазначивши, що його дії були цілком адекватними. На його думку, зі сторони ОСОБА_4 це була провокація, і вона готовилася до цього протягом 4-х місяців. Під час конфлікту ОСОБА_4 була в неадекватному стану, випила три дози алкоголю. Цивільний позов не визнав.

Не дивлячись на невизнання вини обвинуваченим, його винність у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю доведена дослідженими безпосередньо у судовому засіданні доказами у їх сукупності.

Так, будучи допитаною в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що із обвинуваченим ОСОБА_8 раніше знайома, спочатку відносини були нормальні, сусідські, потім відносини зіпсувалися. Того дня, коли мала місце дана подія, вона стояла біля під`їзду та очікувала на родичів, щоб допомогти їм припаркуватися. В цей час, зі спини до неї підбіг обвинувачений ОСОБА_8 , став бити її та ображати нецензурною лайкою. Вона взагалі не зрозуміла, що сталося. На вулиці в цей час нікого не було, щоб допомогти. Вона зателефонувала голові ОСББ, щоб запити чи працюють камери біля будинку, він сказав, що так і сказав, щоб вона викликала працівників поліції, що вона і зробила. Коли приїхала поліція, вона написала заяву, потім працівники поліції запропонували викликати швидку, однак вона відмовилася, так як крові у неї не було, хоча наразі вона шкодує про це, оскільки як з`ясувалося пізніше їй було завдано тілесних ушкоджень. Перед цим, приблизно о 19 годині, поки вона очікувала на родичів, то зустріла сусідку, яка проживає разом із обвинуваченим, і яка на днях підходила до них. Вона запитала у сусідки чи це вона проживає поверхом нижче, і сказала, щоб вона перед тим як приходити вночі і дзвонити до них, краще би поцікавилася де саме лає собака, оскільки собака лає не в них, а в інших сусідів. Сусідка пішла, потім з`явився обвинувачений, який підбіг та схопив її за передпліччя, вона запитала, що трапилося та він відразу став її ображати, погрожувати та бити у грудну клітку, тягав її, вимагаючи щоб вони з`їхали із квартири або ж вгамували свою собаку. Обвинувачений тримав її за руку, за передпліччя. Все відбулося дуже швидко, вона дуже сильно злякалась. Коли обвинувачений відпустив її, конфлікт продовжився, після чого він знову схопив її за руку та став бити кулаком в грудну клітину та живіт. Через штовханину у неї із рук випав телефон і обвинувачений став топтатися по ньому, а потім пнув його. Потім обвинувачений пішов, при цьому продовжував кричати та погрожувати. Вона підняла телефон та подзвонила чоловікові та сказала, що її побив сусід. Потім вона іще раз набрала чоловіка та запитала чи працюють камери. Далі вони сиділи із чоловіком на вулиці та чекали на поліцію та голову ОСББ. Після того як вона написала заяву в поліцію, вони із чоловіком прийшли в кімнату голови та стали переглядати відео. В цей час голові зателефонував обвинувачений та запитав, що сталося, на що голова сказав йому, що не можна так себе поводити та бити жінку. Обвинувачений у відповідь сказав, а хіба це жінка. Голова записав відео на флешку, після чого чоловік переписав його. Потім до голови спустився обвинувачений, стався конфлікт між ним та її чоловіком, і вони вдруге викликали поліцію. У травні обвинувачений знову приходив до них у квартиру і вони знову викликали поліцію. Дізнавач сказав, що розбитий телефон за своєю вартістю не підлягає відшкодуванню. Цивільний позов підтримала, просила його задовольнити.

ОСОБА_4 категорично вказувала про те, що обвинуваченого вона не оговорює і не має для цього будь-яких підстав.

Суд вважає показання ОСОБА_4 достовірними, оскільки вони послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом, і які повністю спростовують доводи ОСОБА_8 , висунуті ним на свій захист.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що він працює головою ОСББ, де проживають обвинувачений та потерпіла, яких він знає, відносини нормальні. Так, іще до війни потерпіла зателефонувала йому та повідомила про те, що у неї конфлікт із обвинуваченим ОСОБА_8 , на що він їй сказав, що наразі немає можливості під`їхати, оскільки зараз перебуває за містом. Коли він приїхав уже нікого не було. Того ж дня чи на наступний день потерпіла надала заяву на отримання відео із системи відеоспостереження, всього в будинку 11 камер, при цьому вказав, що відео на сервері зберігається протягом 7 днів. Потерпіла прийшла із чоловіком, в цей час зателефонував обвинувачений, якому він сказав, що прийшла потерпіла та буде знімати дані з сервера на флешку. Після чого ОСОБА_8 спустився і між чоловіком потерпілої та обвинуваченим стався конфлікт, він не втручався. Обвинувачений не просив надати відеозапис, заяви не писав. Під час конфлікту випав телефон, він підійняв його та віддав його тому, хто сказав, що це його телефон. Потерпіла по телефону сказала, що обвинувачений на неї напав. На скільки йому відомо причиною конфлікту був гавкіт собаки, в тому числі вночі. Також зазначив, що робою камер ніхто не цікавився.

Свідок ОСОБА_12 у судовому засіданні повідомив, що потерпіла ОСОБА_4 приходиться йому дружиною, відносини гарні, із обвинуваченим ОСОБА_8 знайомий, останній є їх сусідом, відносини нейтральні. Вказав, що громадського порядку вони не порушували. 16.10.2021 року він повідомив про побиття дружини їх сусідом ОСОБА_8 . Також вказав про те, що у них на домі встановлено камери відеоспостереження, які записують все, що відбувається протягом тижня похвилинно. Після події вони усно звернулися до голови ОСББ, який надав їм доступ до пристрою, де зберігається відео, яке ним було скопійовано на флешку, на даному записі зафіксовано обставини побиття. В подальшому вказане відео було передано дізнавачу. Обвинувачений намагався розбити відеореєстратор коли він копіював запис, дружина все зафіксувала на телефон, який вже був розбитий, обвинувачений намагався перешкодити дружині, між ним та обвинуваченим відбулася боротьба. Щодо погроз дружини обвинуваченому, йому нічого не відомо. Зі слів дружини перед тим як її побив ОСОБА_8 вона посварилася із помічницею обвинуваченого. Також вказав про те, що до цього обвинувачений погрожував їх сину. Поліція приїхала приблизно за 40 хвилин. Потім вони пішли до голови ОСББ, щоб взяти відео. Пізніше вони із дружиною пішли в поліцію на Кошиця.

Допитана за ініціативи сторони захисту свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні показала, що працює диспетчером в ОСББ, особистих відносин із потерпілою та обвинуваченим не підтримує, відносини робочі. Зазначила, що безпосереднім очевидцем інциденту вона не була, тому нічого повідомити не може. Бачила, що була якась бійка, однак всі дорослі люди, тому вона не вмішувалася, вирішила, що самі розберуться, при цьому вказала, що до неї ніхто не підходив. В той час вона щойно прийшла на роботу та розмовляла із людьми, тому в ситуацію, що виникла у потерпілої із обвинуваченим, не вникала. Як з`ясувалося пізніше причиною конфлікту стала собачка, яка комусь заважала.

Аналізуючи наведені показання суд приходить до висновку, що у відношенні до суттєвих обставин справи вони послідовні, узгоджуються між собою і підтверджуються іншими доказами, які містяться в матеріалах справи, підстав для сумніву щодо об`єктивності яких суд не має.

Підстав, з яких вказані свідки могли оговорювати обвинуваченого, судом не встановлено.

Також винність ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується сукупністю зібраних у справі доказів, зокрема:

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, зареєстрованої в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журналі єдиного обліку) Дарницьке УП ГУНП у м. Києві за № 68216 від 19.10.2021 року, відповідно до якого ОСОБА_15 заявила про те, що 16 жовтня року приблизно о 19 год. 00 хв., за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс їй тілесні ушкодження в область тулуба. При цьому зазначення в заяві рік - 2020 - суд вважає технічною опискою, оскільки події відбулись у 2021 році (т. 1 а. п. 181, 182);

- даними протоколу перегляду відеозапису від 01.11.2021 року, відповідно до якого було переглянуто відеозапис, наданий потерпілою ОСОБА_4 з камери відеоспостереження під`їзду будинку АДРЕСА_1 , від 16.10.2021 року, який міститься на лазерному диску, та даними вказаного диску, відеозаписи якого було відтворено в судовому засіданні. Так при відкритті вказаних відеозаписів видно дату 16.10.2021 року, час 18 год. 53 хв., двір будинку, який обладнаний світильниками. З лівої сторони в полі зору з`являються жінка та чоловік. Жінка на вигляд: середнього зросту, середньої тілобудови, на голові світле зібране волосся, одягнена в куртку та штани темного кольору, світле взуття. Чоловік на вигляд: середнього зросту, середньої тілобудови, на голові кепка темного кольору, на обличчі борода коротка, одягнений в куртку (кофту) темно сірого кольору з лініями у вигляді клітинок, темні штани та темне взуття. Між останніми відбувається розмова, в ході якої чоловік штовхає жінку та своєю лівою рукою тримає останню за рукав її правої руки та своєю правою рукою наносить удар в область живота жінки. Після чого вказаний чоловік декілька разів штовхає жінку та замахується правою рукою. Жінка в свою чергу відходить в сторону від чоловіка, уникаючи його. Після чого, вказаний чоловік ногою відштовхує предмет схожий на мобільний телефон, який знаходився на асфальтному покритті в сторону клумби та зникає з поля зору. Через декілька секунд, чоловік знову повертається до жінки та між ними знову відбувається розмова та чоловік знову штовхає жінку. Після чого останній зникає в стороні. Жінка підійшовши до клумби, із землі підіймає предмет схожий на мобільний телефон та здійснює телефонний дзвінок (т. 1 а. п. 190-207);

- даними висновку судово-медичної експертизи № 042-1622-2021 від 18.11.2021 року, в ході якого було проведено судово-медичне обстеження, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що під час судово-медичного огляду, проведеного 20.10.2021 року, у неї мали місце наступні тілесні ушкодження: синці - по задній поверхні правого плеча в середній та нижній третинах та лівого плеча в середній третині, задній поверхні правого плеча в середній третині, задній поверхні правого плеча в середній третині, задній поверхні лівого плеча в нижній третині. Вказані ушкодження спричинені тупим предметом (предметами), могли утворитись 16.10.2021 року, внаслідок не менш 6-ти травматичних дій та відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я) (т. 1 а. п. 183-188).

Викладені докази, які були ретельно досліджені судом, повністю спростовують твердження обвинуваченого про те, що він не причетний до інкримінованого йому кримінального правопорушення, і оцінюється судом як обрана позиція захисту.

Виходячи із сукупності наведених раніше доказів суд вважає, що показання допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 є такими, що не спростовують висновків суду про доведеність винності ОСОБА_8 в інкримінованому йому діянні виходячи з наступного.

Так, свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні повідомила, що потерпілої вона не знала, із обвинуваченим ОСОБА_8 відносини чудові, орендує у нього кімнату. Вказала, що з травня 2021 року, вранці з`явилися шуми, так наче хтось гупає м`ячем. Вони разом із обвинуваченим піднялися наверх, поспілкувались із сином потерпілої та попросили не шуміти. Ввечері до них прийшла потерпіла із погрозами, сказала, що вони нібито залякували її сина. Зазначила, що після 23 години постійний гавкіт собаки, постійні гулянки, гучно грає музика, що заважає. При цьому вказала, що у неї склалося враження, що собаку навмисне дратували. Вона не спала 4 дні. Десь о 23 год. 30 хв., вона піднялася до них та попросила припинити шум. В день події, на її думку, потерпіла очікувала на неї на вулиці, стала кричати, щоб вона не чіпала дверної ручки, що вона перевірить її прописку, стала погрожувати, що посадить її у підвал. На її думку потерпіла була п`яна. Вдома у неї, ОСОБА_10 , сталася істерика і вона про все розповіла обвинуваченому. Він вийшов, так як мабуть дуже перейнявся. Коли вже очікували на поліцію, приїхав п`яний чоловік, мабуть якийсь знайомий потерпілої та став кидатися на обвинуваченого, потерпіла та поліція стали заспокоювати його. Пізніше приходило 2 працівники поліції, які шукали обвинуваченого, однак не заставши його вдома, пішли. Після конфлікту, коли обвинувачений повернувся додому, то сказав, що потерпіла стала знімати його на телефон і він став вибивати його ізїї рук. Також вона, ОСОБА_10 , написала заяву і їй надали дозвіл отримати відео.

Таким чином вказаний свідок не була очевидцем події і будь-яких відомостей щодо спричинення потерпілій тілесних ушкоджень надати не може.

Твердження сторони захисту щодо порушення норм кримінального процесуального закону були ретельно перевірені судом та свого підтвердження не знайшли.

Твердження сторони захисту про те, що в обвинувальному акті не конкретно та неповно зазначені фактичні обставини справи є неспроможними, оскільки обвинувачення викладено конкретно та зрозуміло.

Само по собі не зазначення в реєстрі до обвинувального акту даних про доручення прокурора на вручення обвинувального акту не свідчить про відсутність такого доручення (т. 1 а. п. 15).

Даних про скасування постанови, якою ОСОБА_8 було оголошено у розшук, до суду не подано.

Процесуальні рішення в ході дізнання ухвалювались уповноваженими на те особами, строк досудового розслідування також було продовжено у передбачений КПК України спосіб, згідно постанови прокурора у зв`язку із клопотанням про проведення експертизи. При цьому суд звертає увагу на те, що згідно Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора за № 298 від 30.06.2020, внесення відомостей до ЄРДР здійснюється на підставі матеріалів досудового розслідування шляхом фіксації Реєстратором (введення з клавіатури, вибору з календаря, вибору з довідника, виконання функції) інформації в електронних формах «Кримінальне провадження», «Кримінальне правопорушення» та «Правопорушник», що містять реквізити, передбачені у додатках 1-5 до цього Положення, і відповідно до додатку № 4 - Відомості про правопорушника, Закладка «Особисті дані» п. 4 передбачає зазначення підстави визначення строків дізнання, зокрема, заявлено клопотання про проведення експертизи.

Доводи про те, що відеозапис, наданий прокурором на диску, та відповідно і протокол перегляду вказаного відеозапису, є недопустимим доказом, також є надуманими, оскільки в судовому засіданні встановлено та не оспорювалась сторонами, що на під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_1 є відеокамери, відеозаписи з яких були надані потерпілій. При цьому, при реалізації права, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 56 КПК України вказаний диск було надано потерпілою в ході дізнання дізнавачу Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ( т. 1 а. п. 189). Будь-яких даних про те, що вказаний доказ отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або здобутий завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, до суду не подано. При цьому доводи щодо відсутності безперервного запису подій є надуманими, оскільки прокурор подає ті докази, які доводять, зокрема, існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, в судовому засіданні було відтворено відеозапис, наданий стороною захисту на флеш-накопичувачі, отриманого ОСОБА_10 , та за згодою всіх учасників судового провадження було відтворено повний обсяг відеозаписів, наданий на флеш-накопичувачі ОСОБА_12 .

Також, відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV, у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа.

Матеріальний носій лише спосіб збереження інформації, який має значення, тільки коли електронний документ виступає доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення.

Долучений до матеріалів провадження в якості речового доказу вказаний диск з відеозаписом обставин подій, а також два флеш-накопичувачі, відеозаписи з яких були відтворені в судовому засіданні, є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у вигляді файлів.

Таким чином, записаний на оптичний диск/флеш-накопичувач/носій електронний файл у вигляді відеозапису є оригіналом (відображенням) електронного документа.

Також, рішення про проведення слідчого експерименту може бути ухвалено виключно з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За уваги на сукупність зібраних доказів, що були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що не проведення слідчого експерименту не вплинуло на висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому дій.

Твердження сторони захисту про те, що обвинувачений діяв в стані сильного душевного хвилювання, суд вважає надуманими, виходячи наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 66 КК України однією з обставин, що пом`якшує покарання, є вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого.

Перебування особи під впливом сильного душевного хвилювання передбачає, що у такої особи до початку вчинення кримінального правопорушення раптово виник стан фізіологічного афекту, який був зумовлений систематичністю певних дій потерпілої особи, що мають багаторазовий характер. При цьому стан сильного душевного хвилювання, як емоційний процес, характеризується своєю раптовістю, неочікуваністю, миттєвістю, бурхливістю, швидкоплинністю.

В ході судового провадження судом не було встановлено жодних даних, які би вказували на перебування ОСОБА_8 на час вчинення кримінального правопорушення у стані сильного душевного хвилювання. Як вбачається з показань потерпілої ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_10 , не заперечувалось ОСОБА_8 та підтверджується даними відеозаписів, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.125 КК України, було вчинено обвинуваченим не відразу, а через деякий час після спілкування потерпілої з ОСОБА_10 . При цьому сама поведінка потерпілої не була проявом жорстокої поведінки, не мала систематичного характеру, а тому не могла викликати стан сильного душевного хвилювання. Наведені обставини свідчать про малозначність приводу, через який ОСОБА_8 наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження.

Провівши судовий розгляд даного кримінального провадження, відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення, оцінюючи надані сторонами кримінального провадження докази кожен з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у тому, що він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України.

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків, ступінь суспільної небезпеки, фактичні обставини справи та характер злочинного діяння.

Судом також враховуються дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, розлучений, є священнослужителем, має постійне місце проживання за місцем реєстрації, на спеціальних обліках не перебуває, має на утриманні дитину 2010 р.н.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При цьому суд враховує положення ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінальне правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З огляду на викладене суд вважає, що покарання у виді штрафу призначено бути не може, оскільки воно не відповідатиме ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та його суспільній небезпеці, внаслідок м`якості.

Крім того, ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначав, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи наведене, приймаючи до уваги те, що обвинувачений є архієреєм ПЦУ, суд вважає, що покарання у виді виправних робіт, яке є найбільш суворим, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, не відповідатиме принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації.

З огляду на викладене, реалізуючи принцип законності, справедливості й індивідуалізації покарання, суд вважає необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами, призначення покарання у виді громадських робіт в межах, встановлених для даного виду покарання санкцією частини статті.

Вирішуючи заявлений потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, потерпіла-цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого 5 399 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди - а саме вартість пошкодженого телефону «Xiomi Redmi 3s».

При цьому суд враховує, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Разом з тим потерпілою ОСОБА_4 не було подано достатніх доказів, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_8 було фактично приведено вказаний телефон у стан, непридатний для використання. Крім того як було встановлено в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_4 вказала, що після події вона користувалася даним телефоном та телефонувала чоловікові із нього, щоб повідомити про те, що її побив сусід. З урахуванням наведеного поданий позов в даній частині не підлягає задоволенню. Придбання потерпілою нового телефону за відсутності інших доказів не підтверджує обґрунтованість позовних вимог у вказаній частині.

Що стосується вимог потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 103 180 грн., а також витрат на проведення соціально-психологічного дослідження при діагностиці моральної шкоди та складання відповідного висновку в розмірі 6 700 грн., суд приходить до висновку, що потерпіла понесла моральні страждання, пов`язані з розладом нормального життя у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, нервової напруги, психологічних страждань, переживань, незручностей.

Спричинення потерпілій моральних страждань підтверджується і даними висновку соціально-психологічного дослідження № 21-10-22. Разом з тим дані вказаного висновку щодо визначення розміру моральної шкоди суд оцінює критично, оскільки на даний час не існує однозначно встановлених методик щодо визначення можливого відшкодування моральної шкоди.

Приймаючи до уваги характер та глибину душевних страждань потерпілої, яких вона зазнала в результаті злочинних дій обвинуваченого, враховуючи обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним заявлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задовольнити частково, і стягнути з обвинуваченого 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Також підлягають задоволенню позовні вимоги в частині відшкодування витрат на проведення соціально-психологічного дослідження та витрат на правову допомогу.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді 180 годин громадських робіт.

Цивільний позов, поданий потерпілою ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 30 000 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, 6 700 грн. 00 коп. витрат на проведення соціально-психологічного дослідження, 20 000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1 753 грн. 00 коп.

Речовий доказ - лазерний диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя