Справа № 760/6580/24
Провадження № 1-кс/760/3325/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000008 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за №0000008 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених 2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України, в якому просить накласти арешт на автомобіль «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2023 року, який вилучений 14.03.2024 року під час проведення обшуку.

В обґрунтування клопотання зазначає, що детективами Підрозділу детективів (на правах

Управління) Територіального управління БЕБ у Київській області розслідується кримінальне провадження №0000008 від 10.01.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України.

До Територіального управління БЕБ у Київській області надійшло звернення від представника компанії «Philip Morris Brands Sarl» - адвоката ОСОБА_6 який повідомив, що у місті Києві на території ринку «Юність» здійснюється продаж тютюнових виробів, які містять ознаки підробки та були незаконно виготовлені організованою групою осіб під належним правовласнику торговельними марками, які завдали правовласнику матеріальну шкоду в особливо великих розмірах.

В ході досудового розслідування встановлено, що група осіб на території міста Києва та Київської області організували незаконне виготовлення та подальший збут підакцизних товарів, використовуючи при цьому торгівельні марки відомих тютюнових виробників.

Встановлено, що учасники протиправної схеми, які входять до складу злочинної організації, за попередньою змовою використовуючи на території Київської області підпільних цех з виробництва цигарок, здійснюють їх виробництво та подальшу реалізацію оптовими та роздрібними партіями з території ринку «Юність», що у місті Києві та шляхом поштових відправок через відділення « Нової пошти ».

На підтвердження даної інформації було встановлено свідка ОСОБА_7 , котрий підтвердив вище вказану інформацію, та крім того став очевидцем розвантаження незаконно виготовлених тютюнових виробів з вантажного автомобіля до торгівельного павільйону на території ринку «Юність» де ОСОБА_8 придбав цигарки торгівельної марки «Marlboro», які добровільно надано для огляду та долучено до матеріалів даного кримінального провадження та призначено експертизу, виконання якої доручено «ННЦІСЕ» Міністерства юстиції України.

Згідно висновку експерта №26247/26248/377 від 24.01.2024 за результатами проведення комплексної судово-біологічної експертизи дослідження об?єктів рослинного походження, товарознавчої та економічної експертизи встановлено, що надані на дослідження об?єкти відносяться до 24-ї групи товарів згідно коду УКТЗЕД, за показниками якості щодо маркування та вимогами до оформлення, надані для дослідження товари не задовольняють вимоги нормативно-технічних документів і Законодавству України та в якості готових тютюнових виробів до реалізації, в роздрібній торгівельній мережі, на території України не підлягають. Упаковка наданих на дослідження об?єктів (сигарет без марок акцизного податку) не відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про державне регулювання виробництва та обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» розділу VI, п. 226.2, п. 226.11 Податкового кодексу України, ст. 12 Закону України «Про заходи попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров?я населення», ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів».

В межах компетенції судового експерта-економіста встановлено, що виходячи з висновків товарознавчого дослідження та ст. 215 Податкового кодексу України, надані на дослідження тютюнові вироби належать до підакцизних товарів.

Згідно з п. 215.1. ст. 215 Податкового кодексу України (далі Кодекс) до підакцизних товарів, крім іншого, відносяться: спирт етиловий та інші спиртові дистиляти, алкогольні напої, пиво, тютюнові вироби, тютюн та промислові замінники тютюну.

Згідно з п. 14.1.107 ст. 14 Кодексу марка акцизного податку - спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.

Абзацом 11 статті 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон) визначено, що незаконний обіг алкогольних напоїв і тютюнових виробів це імпорт, експорт, транспортування, зберігання, торгівля з порушенням вимог законодавства, що регулює ці питання.

Абзацом 3 частини 4 статті 11 Закону визначено, що алкогольні напої та тютюнові вироби, які виробляються в Україні, а також такі, що імпортуються в Україну, позначаються марками акцизного податку в порядку, визначеному законодавством.

Маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів здійснюється марками акцизного податку, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру, незалежно від того, кому належить таке місце зберігання, або того, за заявою якого суб?єкта господарювання (у тому числі іноземного суб?єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) таке місце зберігання було внесено до Єдиного реєстру.

Виходячи із змісту п.п. 226.2.-226.5 ст. 226 Кодексу наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пляшці (упаковці) алкогольного напою, пачці (упаковці) тютюнового виробу, є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів.

Проведеними іншими слідчими (розшуковими) діями встановлено причетність до незаконної діяльності ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Так, встановлено, що вищевказана протиправна група осіб з метою здійснення своїх злочинних намірів використовує автомобіль «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 яким перевозяться незаконно виготовлені підакцизні товари які мають суттєве значення для досудового розслідування.

14.03.2024 року детективами Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Київській області на підставі ухвали слідчого судді Солом?янського районного суду м. Києва від проведено обшук автомобіля «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 в ході якого вилучено 410 пачок сигарет без марок акцизного податку та автомобіль «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 .

Таким чином, вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, в розумінні ст. 98 КПК України, а тому є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Виявлені та вилучені, контрафактні (незаконно виготовлені) підакцизні товари без марок акцизного податку є предметом кримінального правопорушення (у тому числі пов?язаного з їх незаконним обігом), передбаченому ч.1 ст.204 КК України та самі по собі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Наявність інформації, яка має доказове значення по кримінальному провадженню, також дає органу досудового розслідування обґрунтовані підстави вважати, що вказаний автомобіль є знаряддям скоєння кримінального правопорушення, враховуючи що він використовується для здійснення незаконної діяльності.

Виявлене та вилучене майно буде підтверджувати факт незаконного придбання, зберігання, транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів. Крім цього, вказані речі, на виконання вимог ст. 91 КПК України, будуть сприяти встановленню обставин (способу) здійснення незаконної діяльності винних осіб, коло яких встановлюється.

14.03.2024 старшим детективом Підрозділу детективів (на правах Управління) Територіального управління БЕБ у Київській області ОСОБА_16 винесено рішення про визнання вилучених 14.03.2024 речей, предметів та документів речовим доказом та визначення місця зберігання речових доказів.

3 огляду на обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує реальна загроза відчуження на користь третіх осіб майна, яке є речовим доказом, розгляд вказаного клопотання необхідно провести без виклику осіб, щодо яких вирішується питання про накладення арешту.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт автомобіля «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 , накладається з метою збереження знаряддя вчинення злочину.

Іншим способом, ніж накласти арешт на знаряддя вчинення злочину автомобіль «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 , що має доказове значення в провадженні, неможливо досягти завдань кримінального провадження.

В судове засідання прокурор не з`явився, про дату, час і місце розгляду клопотання був повідомлений.

Представник власника майна ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, оскільки автомобіль належить третій особі, яка не є підозрюваною у даному кримінальному провадженні, а вилучене майно не зберегло на собі слідів кримінального правопорушення.

На підставі ч.1 ст.172 КПК України слідчий суддя ухвалив розгляд клопотання проводити за відсутності прокурора, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів кримінального провадження здійснювалось у відповідності до норм ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000008 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України.

14 березня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва №760/3935/24 від 21 лютого 2024 року було проведено обшук у автомобілі «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , під час якого також вилучено автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , технічний паспорт до нього із вказаним VIN- НОМЕР_3 та ключі до нього в одному екземплярі, оскільки власник повідомив, що інші екземпляри ключів відсутні.

Постановою старшого детектива відділу детективів Підрозділу детективів на правах управління) ТУ БЕБ у Київській області ОСОБА_16 від 14 березня 2024 року - автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , визнано речовими доказами, оскільки зазначене майно є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення, а тому є речовим доказом.

Прокурор, звернувшись до суду з указаним клопотанням, просить накласти арешт з метою збереження речових доказів, а саме на автомобіль «Volkswagen Caddy» державний номерний знак - НОМЕР_1 , який зареєстрований за ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) у кримінальному провадженні №0000008 від 10.01.2023 року, який вилучений 14.03.2024 року під час проведення обшуку.

Згідно з вимогами ч.1 ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є в тому числі арешт майна.

Згідно ч.3, ч.5 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Як визначено ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчим суддею встановлено можливість використання майна, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме автомобіля «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , оскільки згідно постанови про визнання речових доказів від 14 березня 2024 року зазначене майно є знаряддям вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, зокрема щодо можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження такого майна. До матеріалів клопотання не додано жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Відповідно до ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Як встановлено слідчим суддею, автомобіль «Volkswagen Caddy», д.н.з. НОМЕР_1 , не містить слідів злочину, а тому, на переконання слідчого судді, може бути переданий власнику на відповідальне зберігання.

Враховуючи викладене, у задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000008 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України необхідно відмовити.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Згідно ч.3 ст.169 КПК України слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Керуючись статтями 98, 131, 132, 170-173, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000008 від 10 січня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.204, ч.3 ст.229 КК України - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1