Дата документу 23.02.2024
Справа № 334/1442/24
Провадження № 1-кс/334/582/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

23 лютого 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000120, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами першою та другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та клопотання захисника адвоката ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має середню технічну освіту, не працює, на утриманні дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_7 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 18.01.2024 до ЄРДР за № 0000120 за частинами першою та другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України. У вчиненні даних злочинів обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може переховуватись органів досудового розслідування та суду у подальшому. Також він може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на тих, з якими знайомий особисто та, перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлять незаконно вплинути на таких свідків з метою зміни їх показань. Крім цього він може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з метою незаконного збагачення, адже офіційного джерела доходу він не має. Припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_6 клопотання підтримав з мотивів, викладених у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, метадон він отримує на законних підставах. ОСОБА_8 вимагав у нього надати йому пігулки з метадоном, що він і зробив двічі. Він не погоджується з повідомленою йому підозрою. Просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту. Він проживає з батьками, які хворіють. Сам також має захворювання.

Захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що клопотання є необґрунтованим в частині придбання підозрюваним метадону, оскільки той перебуває на замісній терапії та отримує метадон законним шляхом. Щодо збуту наркотичних засобів мала місце провокація злочину, оскільки ОСОБА_8 особисто звернувся до підозрюваного з метою придбання наркотичного засобу. Заявлені прокурором ризики є необґрунтованими. Просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого та заявив клопотання про застосування до підозрюваного домашнього арешту, який здатен запобігти зазначеним всім ризикам.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000120, внесеного 18.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частинами першою та другою статті 307, частиною першою статті 309 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.02.2024 приблизно о 13 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 70 по вулиці Василя Сергієнка в місті Запоріжжі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 250 гривень незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні данні змінено) п`ять таблеток білого кольору плоско циліндричних з двома фасками, з роздільною рискою з однієї сторони, в фрагменті блістеру з маркуванням «Метадон», які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/3059-НЗПРАП від 15.02.2024 містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,1110 г (в перерахунку на основу).

22.02.2024 приблизно об 11 годині 50 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку № 36А по вулиці Героїв 93-Бригади в місті Запоріжжі, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за грошові кошти у сумі 250 гривень незаконно збув ОСОБА_9 (анкетні данні змінено) п`ять таблеток білого кольору, які відповідно до висновку експерта № СЕ-19/108-24/3091-НЗПРАП від 22.02.2024 року містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, маса якого складає 0,1118 г (в перерахунку на основу).

22.02.2024 про підозру у вчиненні вказаних злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КПК України, повідомлено ОСОБА_5 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2024; протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколами оглядів від 14.02.2024 та від 22.02.2024; висновками експертів № СЕ-19/108-24/3059-НЗПРАП від 15.02.2024 та № СЕ-19/108-24/3591-НЗПРАП від 22.02.2024; протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину від 22.02.2024.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а тому, побоюючись покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду у подальшому. Також, може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема на тих, з якими знайомий особисто, та, перебуваючи на свободі, може шляхом погроз, вмовлять незаконно вплинути на таких свідків з метою зміни їх показань. Крім цього, може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, оскільки підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення, адже офіційного джерела доходу не має, припинення його протиправної діяльності стало можливим лише за втручання правоохоронних органів.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частинами першою та другою статті 307 КК України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами, за останній злочин передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. Також, підозрюваний, не працює.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, підозру у вчиненні корисливих злочинів та відсутність джерел доходів, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки підозрюваному можуть бути відомі місця проживання свідків, а отже підозрюваний має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою відмови ними від наданих органу досудового розслідування показань.

Підозрюваний раніше не судимий, має стійкі соціальні зв`язки, що не спростовано прокурором. Відсутність у підозрюваного постійного джерела доходів у сукупності з вищенаведеними обставинами не може свідчити про те, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

За таких обставин, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання захисника про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 182, частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначає заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.02.2024 ОСОБА_5 був затриманий в порядку статті 208 КПК України 22.02.2024 об 11.55 годині. Відповідно до частини другої статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 176-178, 183, 196, 197, 199, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування.

У задоволенні клопотання захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту затримання ОСОБА_5 , а саме з 11.55 години 22 лютого 2024 року.

Заставу визначити в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб - в сумі 121 120 гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок Ленінського районного суду міста Запоріжжя (отримувач платежу: ТУ ДСАУ в Запорізькій області, , розрахунковий рахунок - UA0001205 Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, призначення платежу: Застава за ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 1-кс/334/582/24 (справа № 334/1442/24), Ленінський районний суд міста Запоріжжя).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу в розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки: (1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора із встановленою періодичністю; (2) не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора; (3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання; (4) утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Термін дії покладених судом обов`язків, у разі внесення застави, визначити до 11.55 години 22 квітня 2024 року.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Ленінського районного суду міста Запоріжжя коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Ленінського районного суду міста Запоріжжя. У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Термін дії ухвали закінчується 22 квітня 2024 року об 11.55 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 26 лютого 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1