Справа № 589/618/24
Провадження № 1-кс/589/215/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Прокурора Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні СВ Шосткинського РУП ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 15.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України. В період часу з 09:14 год. 15.09.2023 до 13:07 год. 15.09.2023 на березі водойми за адресою: с. Журавка, Шосткинського району Сумської області під час огляду місця події було виявлено та вилучено дерев`яний човен коричневого кольору разом з дерев`яним веслом коричневого кольору, рибальська сітка розміром: довжиною - 50 м та шириною - 1 м. з ячейками розмірами 40 мм на

40 мм, 27 голів риби виду краснопірка. В даних діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, а сітки та прилади для їх виготовленн є речовими доказами у справі, тому, з метою забезпечення збереження речового доказу, просить накласти арешт на 14 шт. сітей різних розмірів, 5 шт. сітей різних розмірів, 8 шт. приладь для масового вилову риби, пакет з полотном для виготовлення сіті, один мішок з приладдям для виготовлення сітей (поплавки, полотно сіті, грузики), один мішок з приладдям для виготовлення сітей (поплавки, полотно сіті, грузики), 2 шт. сіті різних розмірів(об`єкт № 7), з метою збереження речових доказів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні.

Власник майна ОСОБА_4 та захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, пояснили що ОСОБА_4 вище зазначені сітки не належать, а ними користується його мати ОСОБА_5 у господарстві.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_5 , яка є матір`ю підозрюваного ОСОБА_4 , пояснила, що у неї був батько після смерті якого вона успадкувала його будинок та все належне йому майно, а також всі сітки які були вилучені під час обшуку. Також ОСОБА_5 зазначила, що даними сітками вона користується у господарстві, використовує їх у якості загородження курей.

Захисник окремо додав, що сітки на які прокурор просить накласти арешт не належать ОСОБА_4 , і не можуть бути предметом злочину, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: 1) збереження речових доказів; 3) конфіскації майна як виду покарання; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України (Речові докази), речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.7 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Так слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Шосткинського РУП ГУ НП в Сумській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 15.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що в період часу з 09:14 год. 15.09.2023 до 13:07 год. 15.09.2023 на березі водойми за адресою: с. Журавка, Шосткинського району Сумської області під час огляду місця події було виявлено та вилучено дерев`яний човен коричневого кольору разом з дерев`яним веслом коричневого кольору, рибальська сітка розміром: довжиною - 50 м та шириною - 1 м. з ячейками розмірами 40 мм на 40 мм, 27 голів риби виду краснопірка.

13.02.2024 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі ухвали Шосткинського міськрайонного суду Сумської області справа № 589/618/24 провадження № 1-кс/589/189/2024 від 10.02.2024 в рамках кримінального провадження за № 0000077 від 15.09.2023 був проведений обшук житла та іншого володіння особи. В ході проведення обшуку в будинку за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено наступні предмети:

1. 14 шт сітей різних розмірів (об`єкт № 1);

2. 5 шт сітей різних розмірів (об`єкт № 2);

3. 8 шт. приладь для масового вилову риби (об`єкт № 3);

4. Пакет з полотном для виготовлення сіті. (об`єкт № 4);

5. Один мішок з приладдям для виготовлення сітей (поплавки, полотно сіті, грузики) (об`єкт № 5);

6. Один мішок з приладдям для виготовлення сітей (поплавки, полотно сіті, грузики) (об`єкт № 6);

7. 2 шт. сіті різних розмірів. (об`єктн № 7 )

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання ВП № 1 (м. Середино-Буда) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 від 13.02.2024 в порядку ст. 98 КПК України вказані предмети визнано та приєднано до кримінального провадження в якості речових доказів.

Разом з цим, на час розгляду даного клопотання, прокурором не надано належних доказів того, що вилучені сітки з приладами для виготовлення належать саме підозрюваному ОСОБА_5 та те що він їх використовував для незаконного вилову риби і вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Прокурор в клопотання, посилаючись на необхідність накладення арешту на вилучені сітки, повинен зазначити, яке відношення останні мають до вчинення кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування.

Однак, в клопотанні прокурора відсутнє обґрунтування таких обставин. Не навів він їх і в судовому засіданні, в той час як тягар доведення обставин, передбачених ст.ст.132, 170 КПК України, покладено кримінальним процесуальним законом саме на сторону обвинувачення.

Таким чином у судовому засіданні не доведено, що вилучене майно є, речовими доказами чи знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження у кримінальному провадженні передбаченому ч. 1 ст. 249 КК України.

Процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст.94,132,173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з цим слідчим до суду не надано переконливих доказів на підтвердження, що вилучене майно є знаряддям вчинення саме кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КПК України, зберегло на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для накладення арешту на вилучені сітки з підстав зазначених слідчим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Шосткинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту у кримінальному провадженні №0000077 від 15.09.2023, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.249 КК України - відмовити.

Ухвала про відмову у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно є підставою негайного повернення майна особі, яка ним володіє.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення ухвали.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1