ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської обласної прокуратури на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001411 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. П`ятихатки, Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, непрацевлаштованого, неодруженого, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 1 рік. На підставі ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_7 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та зобов`язати його виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Як встановлено судом, ОСОБА_7 будучи зареєстрованим та постійно мешкаючи за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, неодноразово безпричинно провокував словесні конфлікти, в ході яких ображав нецензурною лайкою свою матір, чим принижував її гідність та спричинив останній психологічних страждань, що завдали шкоди її психічному здоров`ю, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та призвели до погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_8 , оскільки остання, не має змоги вести звичний уклад життя, постійно побоюючись за свою безпеку в час коли ОСОБА_7 перебуває за місцем їх постійного місця проживання.

14 грудня 2022 року близько о 20 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання в квартирі АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_8 домашнє насильство: погрожував їй фізичною розправою, ображав грубими нецензурними словами, внаслідок чого завдав шкоду її фізичному або психологічному здоров`ю. За вчинення вказаних дій, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

08 квітня 2023 року близько 17 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого проживання, вчинив домашнє насилля, повторно протягом року, відносно своєї матері ОСОБА_8 , погрожував фізичною розправою, вчинивши психологічне домашнє насильство. Внаслідок вказаного діяння, відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було складено протокол про адміністративне правопорушення від 08 квітня 2023 року серії ВАВ № 857853, за яке 23 червня 2023 року постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень 00 копійок.

15 липня 2023 року близько 20 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого мешкання, а саме в квартирі АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї матері ОСОБА_8 які полягали у штовханнях та ображаннях лайкою, чим потерпілій було завдано фізичного болю та психологічних страждань, що вчинив повторно протягом року та був притягнутий до адміністративної відповідальності згідно постанови суду від 14 серпня 2023 року постановою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та визнано його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень 00 копійок.

12 грудня 2023 року близько 11 години 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , тобто за місцем свого мешкання, маючи прямий умисел, спрямований на систематичне вчинення домашнього насильства, діючи умисно, усвідомлюючи свою перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, на ґрунті неприязних відносин, знову спровокував словесний конфлікт та вчинив сімейну сварку з матір`ю ОСОБА_8 , в ході якої висловлювався нецензурною лайкою, чим своїми діями, вчинив насильство в сім`ї психологічного характеру.

Отже, вказаними систематичними насильницькими діями обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв своїй матері психологічних страждань, що завдали шкоди психологічному здоров`ю і призвели до погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_8 , оскільки остання, не має змоги вести звичний уклад життя, постійно побоюючись за свою безпеку в час коли обвинувачений ОСОБА_7 перебуває за місцем їх постійного місця проживання.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Прокурор просить вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , за ст. 126-1 КК України в частині призначеного покарання - скасувати та ухвалити новий вирок, призначити ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, із направленням обвинуваченого для проходження програми для кривдників, мотивуючи такі вимоги тим що на момент призначення судом першої інстанції покарання обвинувачений досяг пенсійного віку, а тому у відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосований такий вид покарання як обмеження волі, а тому прокурор вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 покарання у виді пробаційного нагляду.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній, проте, додатково, зазначив що питання щодо приведення вироку суду першої інстанції у відповідність вимогам закону України про кримінальну відповідальність можна шляхом зміни даного судового в частині призначеного покарання та постановлення судом апеляційної інстанції відповідної ухвали, оскільки вид покарання, який просить обрати прокурор є явно м`якшим, аніж той що обрано судом першої інстанції, а тому це не погіршує правове становище обвинуваченого.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи разом із змінами до неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, викладених у вироку суду в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 не встановлено.

Водночас, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК України підставами для зміни судового рішення є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення, вважається неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою кореспондуються вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з вимогами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Тобто, кримінальний закон сформульовано однозначно, він чітко і послідовно вказує на коло осіб, до яких не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

За вимогами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Призначаючи ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції вищенаведених норм закону України про кримінальну відповідальність не врахував та обрав для обвинуваченого покарання у виді обмеження волі, що прямо заборонено положеннями ч. 3 ст. 61 КК України стосовно осіб, які на на момент ухвалення вироку досягли пенсійного віку, а в даному випадку ОСОБА_7 на момент призначення покарання виповнилось 62 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення закону України про кримінальну відповідальність у відповідності до ст. ст. 409, 413 КК Україниє підставою для зміни судового рішення в частині призначеного покарання та призначення ОСОБА_7 за ст. 126-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, із направленням обвинуваченого у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України на проходження програми для кривдників.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне у відповідності до закону України про кримінальну відповідальність застосувати при призначенні покарання ОСОБА_7 положення п. п. 1, 2 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України та зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Рішення про зміну вироку Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , за ст. 126-1 КК України в частині призначеного покарання колегія суддів вважає прийняти в процесуальній формі у виді ухвали, оскільки покарання у виді пробаційного нагляду є м`якішим за обране судом першої інстанції покарання у виді обмеження волі, а тому у відповідності до ст. 421 КПК України не потребує ухвалення вироку, оскільки не погіршує правове становище ОСОБА_7 .

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України , апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпропетровська Дніпропетровської обласної прокуратури - задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , за ст. 126-1 КК України в частині призначеного покарання - змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 2, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_7 на проходження програми для кривдників.

В іншій частині вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 , за ст. 126-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4