Справа № 201/6921/24
Провадження № 1-кс/201/2408/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Кремінського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 (ВКЗ), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 3-го відділення СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_4 , погодженого прокурором Кремінського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000337, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000337, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні набула статусу підозрюваної у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, її оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава. Суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно зі статтями 17, 19, 65, 68 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до п. п. 6, 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Резолюцією Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Агресія проти України» A/RES/ES-11/1 від 2 березня 2022 року та Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визнано, що Російська Федерація вчинила агресію проти України, порушивши базові норми ООН, тобто є державою-агресором.

Згідно зі статтями 2, 36, 37 Закону України «Про охорону дитинства» Законодавство про охорону дитинства грунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Україна бере участь у міжнародному співробітництві з питань охорони дитинства та захисту законних прав дитини відповідно до норм міжнародного права. У порядку, встановленому законом, Україна укладає з іноземними державами договори про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, з питань правового захисту дітей - громадян України, усиновлених іноземцями, та здійснення контролю за умовами утримання та виховання таких дітей у сім`ях іноземців. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у законодавстві України про охорону дитинства, застосовуються правила міжнародного договору.

24 лютого 2022 року російською федерацію здійснено повномасштабне військове вторгнення на територію України, у зв`язку із чим розпочато ведення агресивної війни проти України та захоплення її території.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було неодноразово продовжено та затверджено відповідними Законами. Таким чином, в період із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року по теперішній час, на всій території України діє правовий режим воєнного стану.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 № 309 (із змінами, внесеними згідно з Наказом № 108 від 12 квітня 2024 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) викладено перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які тимчасово окуповані Російською Федерацією. Згідно зазначеного переліку Луганський район Луганської області, до складу якого входить й м. Луганськ, перебуває під тимчасовою окупацією, оточенні (блокуванні) Російською Федерацією з 07.04.2014.

Відповідно до статті 6 Конституції луганської народної республіки: державна влада в «луганській народній республіці» (далі - лнр) здійснюється на основі розподілу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади самостійні. Державну владу в лнр здійснюють голова лнр, народна рада лнр - парламент лнр, рада міністрів лнр - уряд лнр.

25 листопада 2022 року т.зв. «Депутаты Народного Совета ЛНР» (мовою оригіналу) прийняли Закон «Об уполномоченном по правам ребенка в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу) (далі - Закон) за підписом т.зв. «Главы Луганской Народной Республики ОСОБА_6 » (мовою ориганалу).

Так, згідно частини 1 статті 2 Закону - посада Уповноваженого є державною посадою т.зв. «луганської народної республіки». Згідно частини 3 статті 2 цього Закону зазначено, що «Уповноважений у своїй діяльності керується Конституцією російської федерації, федеральним законодавством, Конституцією луганської народної республіки та іншими нормативними правовими актами луганської народної республіки, а також загальновизнаними принципами та нормами міжнародного права, міжнародними договорами».

Згідно статті 7 Закону до повноважень Уповноваженого входить здійснення моніторингу та аналізу реалізації, дотримання та захисту прав та законних інтересів дітей на території лнр, сприяння ефективному функціонуванню державної системи забезпечення реалізації, дотримання та захисту прав та законних інтересів дітей у лнр та вжиття в межах своїх повноважень заходів щодо запобігання та припинення порушення прав та законних інтересів дітей.

Для забезпечення діяльності Уповноваженого створено апарат Уповноваженого, який відповідно частини 2 статті 10 Закону здійснює юридичне, матеріально-технічне, організаційне, науково-аналітичне, інформаційно-довідкове та інше забезпечення діяльності Уповноваженого. Згідно частини 3 статті 10 Закону зазначено, що «Працівники апарату Уповноваженого є державними цивільними службовцями лнр та в цілях технічного забезпечення діяльності Уповноваженого до штатного розклад апарату можуть включатися посади, які не віднесені до посад державної цивільної служби лнр».

Пунктом 16 до «указу голови лнр від 19.07.2022 № УГ-563/22 «Об утверждении Реестра должностей государственной гражданской службы Луганской Народной Республики» (мовою оригіналу) визначено «Посади категорії «КЕРІВНИКИ» та Уповноваженого з прав дитини Луганської Народної Республіки, як керівника Апарату, віднесено до Вищої групи посад, а також пунктом 24 даного «Указу» визначено т.зв. «Перечень должностей в рабочем аппарате Уполномоченного по правам человека в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу).

Частинами третьою та четвертою пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хабарництво» від 26.04.2002 № 5 передбачено, що організаційно-розпорядчі обов`язки - це обов`язки по здійсненню керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом , ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, колективних чи приватних підприємств, установ і організацій, їх заступники, керівники структурних підрозділів, їx заступники, особи, які керують ділянками робіт. Адміністративно-господарські обов`язки - це обов`язки по управлінню або розпорядженню державним, колективним чи приватним майном.

В період часу, з кінця грудня 2022 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме в м. Луганськ, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалася приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, достовірно знаючи про незаконність дій співучасників збройних формувань т.зв. «ЛНР» та окупаційної адміністрації РФ на тимчасово окупованій території Луганської області, діючи з єдиним злочинним умислом з мотивів заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, з метою зміни меж території України та поширення на неї впливу РФ, перешкоджання євроінтеграційному курсу розвитку України, встановлення контролю РФ над політичними та економічними процесами в Україні, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Луганської області, надала свою добровільну згоду на призначення її на посаду т.зв. «Уполномоченного по правам ребенка в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу).

Реалізуючи вказаний умисел, з кінця грудня 2022 року (більш точного часу встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи громадянкою України, перебуваючи на території м. Луганськ Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників окупаційної влади держави-агресора - російської федерації та представників незаконних збройних формувань т.зв. «ЛНР», приступила до виконання обов`язків т.зв. «Уполномоченного по правам ребенка в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу), тобто зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеної в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_9 на сайті «Луганский информационній центр», яким підтверджується факт зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території;

-протоколом огляду публікації під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3», розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_10 на сайті «ZOV ЛНР»;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_10 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » ;

-протоколом огляду публікації під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_11», розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_12 на сайті «ZOV ЛНР», яка підтверджує факт протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_13 під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_14 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_15 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яким підтверджується факт зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території ;

-протоколом огляду закону «Об уполномоченном по правам ребенка в Луганской Народной Республике», яким встановлено повноваження особи, що займає вказану посаду;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що в травні 2023 року була присутня під час видачі гуманітарної допомоги дітям в АДРЕСА_1 , особами, одна з яких представлялась ОСОБА_8 - уповноваженим з прав дитини лнр;

-протоколом огляду публікації під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_16 на сайті «ZOV ЛНР»;

-висновком портретної експертизи, яким встановлено, що особа іменована на оглянутих публікації як ОСОБА_9 , являється громадянкою України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваної ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

21.05.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений діючим кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора 21.05.2024 та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації, воєнним станом в Україні, захопленням міста Луганськ Луганської області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, 14.05.2024 в установленому законом порядку, було здійснено виклик ОСОБА_5 для участі у слідчих діях на 10 годину 00 хвилин 18.05.2024, 19.05.2024, 20.05.2024.

Крім того, 21.05.2024 було здійснено виклик ОСОБА_5 для участі у слідчих діях на 10 годину 00 хвилин 25.05.2024, 26.05.2024 та 27.05.2024.

На жоден з викликів громадянка України ОСОБА_5 в призначене місце не з`явилася, про неможливість та причини неприбуття до прокурора та слідчого СВ 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях не повідомила.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 21.05.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр» № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

Таким чином, 21.05.2024 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційній адміністрації держави-агресора.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 в разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, в якому вона підозрюється. (відповідно до ст. 12 КК України вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів. Санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої).

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до СВ 3 управління шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваної та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрювана на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинила умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території, що з великою часткою ймовірності спонукатиме її до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, пов`язаний із можливістю знищити, сховати або спотворити ОСОБА_5 будь-яку із речей чи документів (реєстраційні документи, накази, розпорядження, кадрова документація, функціональні обов`язки, посадові інструкції, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому вона підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме Луганської області, де функціонує т. зв. «Аппарат уполномоченного по правам ребенка в Луганской Народной Республике» (мовою оригіналу) та де зайняла керівну посаду підозрювана, що дає їй можливість продовжувати здійснення незаконної діяльності та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останній у разі її засудження за цей злочин.

Щодо розшуку.

Постановою слідчого від 28.05.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрювану ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваної на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 січня 2024 року, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 № 309 (із змінами, внесеними згідно з Наказом № 108 від 12 квітня 2024 року Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України) вся територія Луганського району Луганської області, куди входить й м. Луганськ - є тимчасово окупованою територією України.

Таким чином, факт тимчасової окупації території м. Луганськ Луганської області є загальновідомим та не потребує додаткового підтвердження Радою національної безпеки і оборони України та Президентом України, крім того він визнаний Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрювана ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується наступними доказами:

-протоколом огляду публікації під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розміщеної в мережі Інтернет ІНФОРМАЦІЯ_9 на сайті «Луганский информационній центр», яким підтверджується факт зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території;

-протоколом огляду публікації під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3», розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_10 на сайті «ZOV ЛНР», яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_10 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_11», розміщеної ІНФОРМАЦІЯ_12 на сайті «ZOV ЛНР», яка підтверджує факт протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_13 під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_5 », яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_14 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_6 », яка стосується протиправної діяльності ОСОБА_5 ;

-протоколом огляду публікації від ІНФОРМАЦІЯ_15 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_7 », яким підтверджується факт зайняття ОСОБА_5 посади в незаконному органі влади створеному на тимчасово окупованій території ;

-показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила, що в травні 2023 року була присутня під час видачі гуманітарної допомоги дітям в АДРЕСА_1 , особами, одна з яких представлялась ОСОБА_8 - уповноваженим з прав дитини лнр.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_5 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території України, її оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також враховуючи факт її переховування від органу досудового розслідування, а також те, що у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності свідчать про вчинення нею інкримінованого їй кримінального правопорушення, беручи до уваги його тяжкість та специфіку, а також те, що у разі визнання її винною у вчиненні інкримінованого злочину їй може бути призначено покарання у виді реального позбавлення волі на строк до десяти років, дані про особу підозрюваної, до неї може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000337, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Кремінського відділу Сєвєродонецької окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1