Справа № 194/323/24
Номер провадження 1-кс/194/116/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року Слідчий суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Тернівського міського суду Дніпропетровської області клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Дача Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-09.12.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі,

-27.10.2016 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.289, ч.2 ст.186, ч.3 ст.187, 69 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

-11.10.2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.2 ст.289 КК України до 5 років 5 місяців позбавлення волі. Звільнився з місць позбавлення волі 10.01.2024 по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України та додані до клопотання матеріали, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

Своє клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , достовірно знаючи, що на території України з 05:30 год. 24.02.2022 року введений воєнний стан, 03.02.2024 року приблизно о 10:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, знаходячись на ділянці місцевості між баром «КЕГА» та Храмом на честь ікони Божої матері, які розташовані по АДРЕСА_2 , де знаходився спільно зі своїм малознайомим ОСОБА_6 , з яким напередодні вживали спиртні напої, побачив як ОСОБА_6 дістав з карману належний йому мобільний телефон марки Samsung J710FN/DS, (IMEI НОМЕР_1 ;IMEI НОМЕР_2 ) та став здійснювати телефонний дзвінок. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 , а саме вказаного мобільного телефону. В подальшому ОСОБА_5 03.02.2024 року приблизно о 10:05 год., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, діючи в умовах воєнного стану, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом відкритого викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_6 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, підійшов та на виду у ОСОБА_6 , достовірно усвідомлюючи те, що його дії відкриті та їх бачить ОСОБА_6 , своєю рукою вирвав з руки ОСОБА_6 належний йому мобільний телефон марки Samsung J710FN/DS, (IMEI НОМЕР_1 ;IMEI НОМЕР_2 ), та став бігти від потерпілого у напрямку вул. Маяковського, м. Тернівка, Дніпропетровської обл., з викраденим чужим майном, не реагуючи на зауваження потерпілого ОСОБА_6 зупинитись та повернути йому викрадене майно. Таким чином ОСОБА_5 умисно, відкрито, повторно, в умовах воєнного стану викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки Samsung J710FN/DS (IMEI НОМЕР_1 ;IMEI НОМЕР_2 ), вартістю 1233 гривні. Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 , спричинено матеріальну шкоду на суму 1233 гривні. З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

Не зупинившись на скоєному, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , 03.02.2024 року приблизно о 12:10 год., знаходячись у приміщенні магазину «Вкуся», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де знаходився в якості покупця, побачив у приміщенні вказаного магазину потерпілу ОСОБА_7 , яка мала явні ознаки особи з обмеженими можливостями, та також знаходилась у приміщенні вказаного магазину в якості покупця, та поряд з нею знаходились металеві ходунки на яких стояла належна ОСОБА_7 жіноча сумка у відкритому стані, в якій знаходився жіночий гаманець зеленого кольору. Після чого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , а саме гаманця, який знаходився у сумці. В подальшому ОСОБА_5 03.02.2024 приблизно о 12:15 год., переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом відкритого викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_7 , з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, повторно, підійшов до ОСОБА_7 та на виду останньої, достовірно усвідомлюючи те, що його дії відкриті та їх бачить ОСОБА_7 , своєю рукою витягнув з належної їй сумки гаманець з грошовими коштами та іншими предметами, які у ньому знаходились, та став бігти на вихід з приміщення магазину з викраденим чужим майном, не реагуючи на зауваження потерпілої ОСОБА_7 зупинитись та повернути їй викрадене майно. Таким чином ОСОБА_5 умисно, відкрито, повторно, в умовах воєнного стану викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме жіночий гаманець зеленого кольору в середині, якого знаходилося наступне майно: грошові кошти в сумі 1445 гривень, купюрами номіналом 1 1000 гривень, 2 200 гривень, 2 20 гривень, 1 5 гривень; пенсійну банківську картку «ПриватБанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_7 банківську картку «ПриватБанк» Універсальна на ім`я потерпілої ОСОБА_7 . Внаслідок умисних злочинних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 , спричинено матеріальну шкоду на суму 1445 гривень. З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_5 , зник, викраденим майном розпорядився на свій розсуд.

Не зупинившись на скоєному, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_5 , 03.02.2024 року в проміжок часу з 12 год. 10 хв. до 14 год. 10 хв. маючи у своєму володінні банківську картку АТ КБ ПриватБанк» номер НОМЕР_3 , яка прив`язана до міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN НОМЕР_4 банківський номер рахунку), а саме НОМЕР_5 , якою незаконно напередодні заволодів, шляхом відкритого викрадення чужого майна,яка належить ОСОБА_7 . В період часу з 12:48 год., 03.02.2024 року по 13:17 год., 03.02.2024 року, діючи з раніше виниклим єдиним умислом, переслідуючи мету незаконного збагачення, шляхом таємного викрадення чужого майна, а саме грошових коштів, які належать ОСОБА_7 , та знаходились на її банківському рахунку у АТ КБ ПриватБанк» номер НОМЕР_3 , яка прив`язана до міжнародного номеру банківського рахунку (IBAN НОМЕР_4 банківський номер рахунку), а саме НОМЕР_5 , яка належить ОСОБА_7 , здійснивши нею 03.02.2024 року в м. Тернівка, Дніпропетровської області, безконтактні оплати за товари на загальну суму 677,10 гривень. Таким чином ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно, повторно, викрав чуже майно, а саме грошові кошти з банківського рахунку ОСОБА_7 , (IBAN) НОМЕР_5 на загальну суму 677,10 гривень, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальний збиток на вказану суму.

На теперішній час підготовче судове провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України не проведено, а строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 спливає 02.04.2024 року.

Прокурор зазначає, що встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. У зв`язку з чим, прокурор просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання, посилаючись на обставини, викладені в клопотанні. Просить суд продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання прокурора заперечував, просив змінити на цілодобовий домашній арешт. Також зазначив, що має постійне місце проживання, оскільки мешкає з батьками.

Захисник ОСОБА_4 , заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника, дослідивши доводи клопотання та надані письмові докази, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно витягу з ЄРДР, обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 03.02.2024 року №0000189 за обвинуваченням ОСОБА_5 , 25.03.2024 року направлено в суд для розгляду по суті.

Згідно листа Павлоградської окружної прокуратури від 25.03.2024 року за вих. №63-1653вих-24-63-106-405-24, обвинувальний акт у кримінальному провадженні від 03.02.2024 року №0000189 за обвинуваченням ОСОБА_5 направлено до Тернівського міського суду Дніпропетровської області.

Згідно інформації з порталу Судова влада, по справі № 194/533/24, вбачається, що кримінальне провадження в Тернівському міському суді Дніпропетровської області не було розподілено у зв`язку з неможливістю розподілу справи між суддями.

Також згідно інформації з порталу Судова влада, по справі № 194/533/24, вбачається, що в Дніпровському апеляційному суді знаходиться подання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого та визначення підсудності обвинувального акта в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 .

Згідно ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Розглядаючи питання щодо обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує ст.ст. 177, 178 КПК України та вимоги ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, та які долучені до матеріалів клопотання щодо підтвердження обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри, є вагомими, при цьому слідчий суддя вважає, що більш детальну оцінку вказаним доказам надасть суд в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів та під час перебування в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення у даному кримінальному провадженні, однак на даній стадії судового провадження, на думку слідчого судді, цього достатньо для вирішення питання щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу, про який йдеться у клопотанні прокурора.

Матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03.02.2024 року за №0000189 за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

03.02.2024 року о 14-10 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст.208 КПК України.

04.02.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

05.02.2024 року ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14-10 год. 02.04.2024 року.

22.03.2024 року ОСОБА_5 було повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України.

В ході досудового розслідування було встановлено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_5 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, що підтверджується зібраними доказами: протоколами огляду місця події від 03.02.2024 року, 13.02.2024 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 03.02.2024 року, 21.03.2024 року, ОСОБА_6 від 13.02.2024 року; протоколами пред`явлення особи для впізнання від 03.02.2024 року, 13.02.2024 року, 14.02.2024 року; протоколами огляду предмету від 03.02.2024 року, від 05.02.2024 року, 01.03.2024 року, 19.03.2024 року; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 03.02.2024 року, ОСОБА_9 від 03.02.2024 року, ОСОБА_10 від 03.02.2024 року, ОСОБА_11 від 03.02.2024 року, ОСОБА_12 від 03.02.2024 року, ОСОБА_13 від 13.02.2024 року; постановами про визнання речовим доказом від 03.02.2024 року, 13.02.2024 року, 01.03.2024 року, 19.03.2024 року, 21.03.2024 року; протоколами пред`явлення речей для впізнання від 05.02.2024 року, 13.02.2024 року; протоколами проведення слідчого експерименту від 03.05.2024 року 13.02.2024 року; постановами про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 14.02.2024 року, 22.03.2024 року; висновком експерта №СЕ19/104-24/6551-ТВ від 14.02.2024 року; протоколом тимчасового доступу від 18.03.2024 року.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами. Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» («Klishyn v. Ukraine» № 306/1/04 від 23.02.2012) наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Слідчий суддя, враховує вимоги ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК України, що у відповідності зі ст. 12 КК України - кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, та кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, та згідно пред`явленого обвинувачення вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану та відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Під острахом отримання можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, що унеможливить виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України. Запобігання ризикам переховування підозрюваного/обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства.

Вказане свідчить про те, що перебуваючи на свободі підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 , раніше судимий, у тому числі за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, за що має не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, та знову скоїв нові умисні корисливі кримінальні правопорушення, які були вчинені ним згідно пред`явленого обвинувачення у світлий час доби та через незначний проміжок часу один від одного.

Вказане свідчить про його стійку кримінальну поведінку, небажання ставати на шлях виправлення,та про наявність ризику вчинити інші кримінальні правопорушення.

Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинено в умовах воєнного стану, слідчий суддя вважає, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування, оскільки на сьогодні в Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану.

Крім того, слідчим суддею враховується, що ОСОБА_5 за місцем проживання охарактеризований негативно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Враховуючи, що ОСОБА_5 , захворювань, які б перешкоджали йому перебувати в місцях попереднього ув`язнення не має, характеру, обставин та тяжкості кримінальних правопорушень у вчиненні яких він обвинувачується, менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не зменшились, не змінились та продовжують існувати.

Отже є всі підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, отже менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим, тому підлягає задоволенню.

Крім того, суд не ігнорує аргументи, які наводяться захисником, проте в даному конкретному випадку, суд оцінюючи вищевказані обставини, приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість підозри не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, у зв`язку з чим, клопотання захисника та обвинуваченого щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задоволенню не підлягає.

Отже, слідчим суддею враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , його вік, стан здоров`я, дані про соціальні зв`язки та спосіб життя, з урахуванням чого суд не знаходить підстав для застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки враховуючи наявні ризики, підвищену суспільну небезпеку інкримінованого йому кримінального правопорушення, в даному випадку загальносуспільний інтерес переважає його інтереси на особисту свободу. Також слід зазначити, що не встановлено обставин, що за станом здоров`я обвинувачений не може утримуватися в умовах слідчого ізолятору.

Все вищевикладене в сукупності свідчить, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до обвинуваченого та обмеження його конституційних прав, у даному випадку є виправданим з точки зору відповідного суспільного інтересу, що значно переважає інтереси однієї людини і таким, що відповідає практиці ЄСПЛ.

Слідчий суддя наголошує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому.

Також слідчий суддя зазначає про доцільність визначення застави за правилами ч.ч. 4, 5 ст. 182 КПК України в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 242 240,00 грн., з покладенням на обвинуваченого відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, визначених обов`язків.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 32, 131, 132, 176, ч. 1 ст. 177, 178, 183- 184, 193-194, 196-197, 369, 372 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Клопотання прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23-59 годин 17 травня 2024 року.

Одночасно визначити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 грн. для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обвинувачений або заставодавець має право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею у даній ухвалі, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави та зобов`язаний виконувати наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із с. Кохівка Павлоградського району, Дніпропетровської області, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому, застоводавцю, що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин або неповідомлення ним про причини своєї неявки або порушення ним обов`язків, покладених на нього цією ухвалою, застава звертається у дохід держави.

Ухвала слідчого судді діє до 23-59 годин 17 травня 2024 року та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошено 29.03.2024 року о 17-30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1