ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/22909/23 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тбілісі, Грузія, громадянина України, одруженого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, перебуваючого на посаді стрільця - снайпера у військовому званні «солдат», в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді стрільця - снайпера НОМЕР_1 окремого аеромобільного батальйону 2 аеромобільної роти, 1 взводу, військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», у липні 2022, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись у Донецькій області, поблизу селища Богородичне, знайшов осколкову гранату РГД-5 та запал УЗГРМ до неї, усвідомлюючи, що вищевказана граната є вибуховим пристроєм, тим самим придбавши шляхом знахідки, вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.

Продовжуючи далі свої злочинні дії, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, почав незаконно зберігати осколкову гранату РГД-5 та запал УЗГРМ до неї, аж до 16.11.2022, доки його незаконні дії не були припинені працівниками поліції в ході його затримання поблизу будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Допитаний у суді обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю, підтвердив вищевикладені обставини та заявив про щире каяття у вчиненому. При цьому, показання обвинуваченого суд оцінює як достовірні та такі, що узгоджуються з обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції обвинуваченого щодо визнання вини.

Придбання, носіння та зберігання ОСОБА_4 вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд керується загальними принципами призначення покарання, визначеними в ст. 50, 65 КК України.

Суд визнає пом`якшуючою покарання обставиною щире каяття ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення та активне сприяння розкриттю злочину.

При цьому, визначаючи щире каяття обвинуваченого пом`якшуючою покарання обставиною, суд враховує, що окрім визнання ОСОБА_4 факту вчинення кримінального правопорушення, відбулося ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання ним своєї провини у вчиненому злочину, про що він, ОСОБА_4 , висловив щирий жаль з приводу цього та заявив про публічний осуд своєї поведінки в суді. Про щирість каяття, на думку суду, свідчить і факт надання обвинуваченим в суді правдивих показів, готовність нести покарання.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того, суд враховує, позитивні характеризуючи дані, надані командуванням з місця проходження служби, враховує сімейний стан обвинуваченого та враховує готовність обвинуваченого виправитись в умовах військової служби.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

Згідно ст. 124 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 1510 гривень 24 копійок за проведення експертних досліджень підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) повідомляти командування військової частини про зміну місця проживання, роботи або навчання;

2) не виїжджати за межі України без погодження з командуванням військової частини.

Контроль над поведінкою ОСОБА_4 покласти на командування військової частини за місцем проходження військової служби.

Речові докази, а саме:

- осколкову гранату РГД-5 та запал УЗГРМ до неї, - знищити;

- відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів поліцейських, які 16.11.2022 здійснювали виїзд за адресою: АДРЕСА_2 , які збережені на оптичний диск DVD-R марки «Videx», - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи у сумі 1510 гривень 24 копійок.

На вирок може бути подана сторонами апеляція в Одеській апеляційний суд через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1