Справа № 191/2689/21
Провадження № 1-кп/191/167/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000129 від 10.11.2020 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місця реєстрації не має, раніше судимий:

-05.12.2005 року Дніпровським апеляційним судом за ч.3 ст. 15 п. 4 п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі;

-14.03.2018 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, знятий з обліку за ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.04.2019 року ;

-30.03.2021 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 185 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування з іспитовим строком 2 роки, 06.06.2023 року знятий з обліку за ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11.04.2023 року у зв`язку із закінченням іспитового строку.

за участю сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 маючи не зняту та непогашену в установленому кримінальним законом порядку судимість за вчинення умисного злочину, не бажаючи ставати на шлях виправлення, знову скоїв умисний злочин.

Близько 12 години 00 хвилин 29 жовтня 2020 року ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували в обмінному парку ст. Синельникове-1, ДП Придніпровської залізниці, розташованому в м. Синельникове, Дніпропетровської області з метою викрадення будь-якого майна, та в момент, коли скинули з вагону, що перебував на 7-й колії парку, дерев`яні бруси, були застигнуті працівниками відокремленого структурного підрозділу «Першого загону воєнізованої охорони» - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , утримуючи бруси при собі намагалися покинути місце крадіжки.

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будучи прийнятими на роботу 07.07.2008 року стрільцями ДП «Придніпровської залізниці» відокремленим структурним підрозділом «Перший загін воєнізованої охорони», та згідно відомості роботи варти №1 стрілецької команди, в період з 29.10.2020 до 30.10.2020 перебуваючи по ст. Синельникове-1, намагаючись перешкодити ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вчинити крадіжку, виконуючи свої службові обов`язки, почали переслідувати останніх, які утримуючи при собі дерев`яні брусі втікали по залізничним коліям в бік стоматологічної поліклініки по АДРЕСА_2 .

Побачивши, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 настигають їх, ОСОБА_3 , розуміючи, що утримуючи при собі дерев`яні бруси буде затриманий стрільцями структурного підрозділу «Першого загону воєнізованої охорони», кинувши бруси, втік з залізничних колій в бік АДРЕСА_3 , а ОСОБА_7 був затриманні та почав кликати на допомогу ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 , маючи раптовий виниклий прямий злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень службовій особі - стрільцю ВСП «Першого загону воєнізованої охорони» ОСОБА_8 , у зв`язку з його службовою діяльністю, перешкоджаючи законним діям останнього, направився до ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , як службовій особі у зв`язку з його службовою діяльністю, достеменно знаючи що ОСОБА_8 працює на посаді стрільця ВСП «Першого загону воєнізованої охорони», ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, стоячи обличчям до ОСОБА_8 , лівою рукою стиснутою в кулак наніс один улад в область обличчя потерпілого ОСОБА_8 , спричинивши тілесні ушкодження у вигляді: садна шкіри в ділянці правої носо-губної складки; поверхневої забитої рани шкіри над верхньою губою справа; поширеного крововиливу з боку слизової оболонки правої щоки, верхньої і нижньої губи справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого разом з ОСОБА_7 покинув місце скоєння кримінального правопорушення.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 350 КК України, тобто умисне нанесення легкого тілесного ушкодження службовій особі, яка виконує громадський обов`язок, у зв`язку з його службовою діяльністю.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та пояснив, що він разом з братом пішли переносити бруси з покинутого будинку. Брат йшов першим, вибігли 2-ї особи і почали чіпати мого брата. Він взяв палку та підійшов до потерпілого та замахнувся. Удар нікому не наносив. Вкінці судового слідства визнав вину повністю. Зазначив, що не знав, зо потерпілий та свідок є службовими особами, інакше б так не вчинив.

Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що 29.10.2020 року він разом з ОСОБА_9 перебував на зміні на ст. Синельникове -1 в якості стрільця оперативної групи. О 12.00 годині він разом з ОСОБА_9 побачив як з потягу, який стояв на 7-й колії скидають бруси з вагону. Він з ОСОБА_9 одразу направились до місця скоєння злочину і побачили обвинуваченого та його брата, які одразу почали тікати разом з брусами і собакою по вул. Гоголя до стоматологічної поліклініки. Він з напарником зупинив ОСОБА_7 , а обвинувачений побіг в сторону вулиці Одеської. ОСОБА_7 почав кричати брату про допомогу та схватив палку з дерева і хотів нанести йому удар, але ОСОБА_9 відбив палицю і обвинувачений, який підбіг на допомогу своєму брату, одразу наніс йому удар кулаком руки в обличчя по губі, після чого обвинувачений та його брат втекли. Крім того потерпілий повідомив, що неодноразово затримував ОСОБА_3 та його брата за крадіжки та він його добре знає.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він разом з потерпілим заступив на чергування. Приблизно о 12.00 годині він з потерпілим, побачили сторонніх осіб біля вагонів, які одразу почали бігти. Вони почали їх наздоганяти по АДРЕСА_2 та окружили ОСОБА_10 , але він почав кликати обвинуваченого на допомогу. ОСОБА_3 вдарив кулаком по обличчю потерпілого. Крім того свідок зазначив, що неодноразово затримував ОСОБА_3 та його брата за крадіжки та передавав працівникам поліції.

Суд, дослідивши представлені докази, вважає, що вина обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 350 КК України, цілком доведена і підтверджується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, з якого вбачається, що 29.10.2020 року близько 12 год. 00 хв., біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_11 (т.2 а.с.10);

- протоколом огляду місця події від 29.10.2020 року та фототаблицею до нього, під час якого оглянуто територію тротуару розміром 10/5 м., розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В ході огляду встановлено, що по плитці тротуарної доріжки біля домоволодіння знаходяться три дерев`яні бруси розміром 10/15 м., довжиною 2,5м. кожен. На брусах збоку, в районі торців сліди чорного кольору. На відстані близько 1,5 м.від брусів на поверхні грунту знаходиться фрагмент дерев`яної палки, який з одного боку має сліди спилу несвіжий, з другого боку сліди зламу, діаметром 3 см. В ході огляду слідів РВК не виявлено. В ході подальшого огляду встановлено, що за місцем огляду є обмінний пункт ст. Синельникове-1, а саме 7-ма головна колія АДРЕСА_2 . На момент огляду на 7-й головній колії знаходиться склад в/п №9504, в складі якого перебуває напіввагон №63378970 з вантажем металопрокат листове в рулонах. Рулони розташовані на дерев`яних брусах та закріплений вантажними брусами. На місцях 3-х брусів вільні місця. Загальна кількість рулонів сталі в вагоні дванадцять. В ході огляду сторонніх осіб, предметів не виявлено(т.2 а.с.11-14);

-висновком фахівця з питань судово-медичної експертизи № 222 від 30.10.2020 року, згідно якого у ОСОБА_8 встановлено садно шкіри в ділянці правої носо-губної складки; поверхнева забита рана шкіри над верхньою губою справа; поширений крововилив з боку слизової оболонки правої щоки, верхньої і нижньої губи справа, які за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с. 19-20);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 10.11.2020 року та фототаблицею до нього, який проводився в приміщенні службового кабінету №214 Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі потерпілого ОСОБА_8 було відтворено було відтворено механізм спричинення останньому тілесних ушкоджень, при обставинах що мали місце 29.10.2020 року близько 12 год. 00 хв.(т.2 а.с. 24-25);

-висновком експерта № 226 від 11.11.2020 року (до висновку фахівця № 222 від 30.10.2020 року), згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_8 , не виключають ймовірності їх спричинення при механізмі викладеному у протоколі проведення слідчого експерименту за участі самого потерпілого від 10.11.2020 року (т.2 а.с.27-28);

-посвідченням №1959 Державної адміністрації залізничного транспорту України, виданого 11.04.2019 року, з якого вбачається, що ОСОБА_8 працює на посаді начальник відділення стрілецької команди №3 ст. Синельникове (т.2 а.с.52);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2021 року та фототаблицею до нього, який проводився в приміщенні службового кабінету №218 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі потерпілого ОСОБА_8 було відтворено було відтворено механізм спричинення останньому тілесних ушкоджень, при обставинах що мали місце 29.10.2020 року (т.2 а.с. 66-69);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 05.08.2021 року та фототаблицею до нього, який проводився в приміщенні службового кабінету №218 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за участі свідка ОСОБА_9 було відтворено було обставини що мали місце 29.10.2020 року о 12 год. 00 хв. (т.2 а.с. 73-75);

-висновком експерта № 216 від 06.08.2021 року (до висновку фахівця № 226 від 11.11.2020 року), згідно якого тілесні ушкодження ОСОБА_8 , не виключають ймовірності їх спричинення при механізмі викладеному у протоколі проведення слідчого експерименту від 05.08.2021 року за участі свідка ОСОБА_9 (т.2 а.с.77-79);

-протоколом пред`явлення особи для впізнавання за фотознімками від 09.08.2021 року під час якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу ОСОБА_3 на фото №3, який неодноразово скоював крадіжки з вагонів на залізниці та спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_8 (т.2 а.с. 80-81);

-протоколом пред`явлення особи для впізнавання за фотознімками від 09.08.2021 року під час якого потерпілий ОСОБА_8 впізнав особу ОСОБА_3 на фото №3, так як знайомий з ним особисто оскільки він спричинив ОСОБА_8 тілесні ушкодження та неодноразово скоював крадіжки з залізниці (т.2 а.с. 82-83).

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості у суду не викликають.

Позицію обвинуваченого, щодо визнання своє вини частково, лише в кінці судового слідства визнав вину суд розцінює критично, його позиція є одним із способів захисту від пред`явленого йому обвинувачення та його бажання зменшити ступінь своєї вини або ж взагалі уникнути відповідальності за вчинене.

Твердження обвинуваченого, що він не знав, що його затримували службові особи, спростовуються показами потерпілого та свідка, які в судовому засіданні зазначили, що неодноразово затримували обвинуваченого за вчинення крадіжок на залізничній станції та передавали працівникам поліції.

Отже, суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 в повному обсязі пред`явленого обвинувачення і доведеності в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 350 КК України, тобто умисне нанесення легкого тілесного ушкодження службовій особі, яка виконує громадський обов`язок, у зв`язку з його службовою діяльністю.

Вина обвинуваченого у вчиненні ним кримінального правопорушення в судовому засіданні доказана повністю, оскільки обвинувачений є суб`єктом цього правопорушення, осудним та повнолітньою особою.

Відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину і тяжкості наслідків, що настали.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які, відповідно до вимог ст.66 КК України пом`якшують покарання судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочину.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого, суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, особу обвинуваченого ОСОБА_3 який офіційно непрацевлаштований, раніше неодноразово судимий за скоєння умисних кримінальних правопорушень, має непогашену судимість за скоєння особливо тяжкого злочину, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, відсутність пом`якшуючих обставин та наявність обтяжуючої обставини рецидиву злочину, а також те що обвинувачений у потерпілого вибачення не попросив, жодним чином, з моменту події кримінального правопорушення, не намагався відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, тому суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливо лише у вигляді триманні особи в кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства , а тому йому слід обрати покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді обмеження волі на певний строк, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення та перевиховання, а також соціальної реабілітації.

Крім того, в підтвердження даної позиції Європейський суд з прав людини, практика якого у відповідності до ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, у справі „Скоппола проти Італії" від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлено, витрати на проведення експертиз відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 350 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та приведення вироку до виконання та фактичного затримання.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1