Справа № 309/1397/24
Провадження № 1-кс/309/258/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2024 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

16 березня 2024 року в провадження слідчого судді Хустського районного суду, в порядку ст. 206 КПК України, надійшла скарга ОСОБА_2 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України.

Скарга вмотивована тим, що 15 березня 2024 р. близько 16 год. в м. Міжгір`я Закарпатської області було затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України сина скаржника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та його колегу по роботі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було доставлено всупереч їх волі без доступу до правової допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останні утримуються без законних підстав протягом останніх 4 годин. Жодного протоколу про затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не було складено. Станом на 4 год. 16.03.2024 р. затриманим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 жодного повідомлення про підозру не вручено . На даний час ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають у ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 .

У своїй скарзі ОСОБА_2 просить постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно доставити громадянина України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Звільнити позбавлених свободи громадянина України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали клопотання , слідчий суддя вважає, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження по даній скарзі виходячи з наступного.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та осіб у кримінальному провадженні. Кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п.10 ч.1 ст.3 КПК України).

Положеннями ч.3 ст.26 КПК України визначено, зокрема, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Згідно зі ст.206 ч.1КПК України, слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Відповідно до ч.3ст.206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ. Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) - установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання. Таким чином, відповідно до ч.1ст.206КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями) вбачається, що слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями).

Таким чином, наведений у ст.206 КПК України механізм надає повноваження слідчому судді перевіряти наявні підстави для позбавлення підозрюваного, обвинуваченого чи засудженого свободи, зокрема за наявності чи відсутності відповідного судового рішення, та відповідно реагувати, шляхом перевірки законності підстав утримання такої особи.

В свою чергу, вказаний порядок не включає процедуру оскарження рішень, дій чи бездіяльності працівників правоохоронного чи будь-якого іншого органу, пов`язаного із затриманням особи, поза межами кримінального провадження.

Зі змісту скарги та доданих до неї документів не вбачається, що відносно ОСОБА_5 здійснюється кримінальне провадження чи особа тримається під вартою в установі, перелік яких передбачено ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» (зі змінами та доповненнями), крім того, скаржником не оскаржуються рішення, дії чи бездіяльність органу поліції.

Дотримання процедури, встановленої законом, є важливою гарантією права кожного на свободу та особисту недоторканність в розумінні ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Таким чином, слідчий суддя приходить висновку, що вимоги скарги виходять за межі повноважень слідчого судді відповідно до вимог КПК України.

Стаття 206 КПК України не містить порядку ухвалення рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Проте ч. 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, встановлено, що у разі якщо норми положення КПК України не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за скаргою.

Керуючись ст. ст. 206,309 КПК України слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на незаконне затримання в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її ухвалення до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1