У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Херсон, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000047.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

підозрюваний ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21.04.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою до підлягає скасуванню.

Захисник вважає, що пред`явлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення не обґрунтована, оскільки підозрюваним не здійснювались дії, направлені на передачу майнових прав ТОВ «ТД Продексім» та ТОВ «Ланаподове 1» окупаційній адміністрації, протягом 2022-2024 років розмір статутного капіталу вказаних товариств не змінювався та не передавався іншим особам. Єдиним доказом причетності підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення є договори № № ОУ-1 і ОУ-2 від 11.07.2022 р., проте доказів того, що саме підозрюваний їх підписав, матеріали клопотання слідчого не містять.

Захисник звертає увагу на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведені.

Так, ризик переховування від слідства та суду ґрунтується лише на тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення. Ризик знищення або спотворення документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спростовується тим, що досудове розслідування триває більше 1 року, при цьому, досудовим розслідуванням проведено не менше 23 обшуків, в тому числі 2 обшуки за місцем мешкання підозрюваного. Прокурором не надано будь-яких доказів на доведення існування ризику незаконного впливу на свідків, з урахуванням тривалого досудового розслідування. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень також не підтверджений будь якими доказами, і в даному випадку інкримінований злочин розпочався та завершився підписанням договорів № № ОУ-1 і ОУ-2, що сторона захисту заперечує.

На думку захисника, відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, з урахуванням положень, передбачених ч. 1 ст. 178 КПК України.

Захисник просить звернути увагу на те, що підозрюваний переболів на інфаркт та інсульт, має хронічні захворювання, пересувається та обслуговує себе за допомогою сторонніх осіб, крім того ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався.

За наведеного, захисник вважає, що тримання підозрюваного під вартою з урахуванням стану його здоров`я та через неможливість самостійно забезпечувати свої власні побутові потреби, може свідчити про порушення Конвенційних норм щодо заборони нелюдського поводження з ув`язненим.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Слідчим відділом управління СБУ в Херсонській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000047, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , залишившись на тимчасово окупованій території в м. Херсон, добровільно прийняв рішення співпрацювати з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі, з окупаційною адміністрацією держави-агресора, шляхом підтримання та реалізації їх дій та рішень, передачі матеріальних ресурсів та активів підприємств представникам окупаційної адміністрації за наступних обставин.

14.09.2004 р. виконавчим комітетом Херсонської міської ради здійснена реєстрація створення юридичної особи ТОВ «Торговий Дім «Продексім» (), яке здійснює господарську діяльність у галузі вирощування зернових культур, юридична адреса реєстрації ТОВ «ТД Продексім» м. Херсон Херсонської області, вул. Канатна, 21/вул. Гетьмана Сагайдачного, 41. З 06.07.2022 р. керівником ТОВ «ТД Продексім» є громадянин ОСОБА_5 .

Крім того, з 06.07.2022 р. ОСОБА_5 є керівником ТОВ «Ланаподове 1» (), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 (державна реєстрація товариства 15.05.2013 р., галузь господарювання вирощування зернових культур). Згідно Статутів ТОВ «ТД «Продексім» та ТОВ «Ланаподове 1» ОСОБА_5 , як їх директор є самостійним одноособовим керівником даних суб`єктів господарювання.

У той же час, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, спрямованим на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, з метою заподіяння шкоди Україні, знаючи, що згідно з п. 2 ст. 13 Закону здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території заборонено, реалізував рішення окупаційної адміністрації (у тому числі постанову ВЦА Херсонської області № 01-р від 01.04.2022 р. та розпорядження ВЦА Херсонської області № 06-р від 13.04.2022 р.) та 11.07.2022 р. добровільно здійснив передачу майнових прав ТОВ «ТД Продексім» у сумі 4 000 000 грн. та майна вказаного товариства (розмір та вартість не встановлено), а також майнових прав ТОВ «Ланаподове 1» у сумі 1 299 990 грн. та майна вказаного товариства (розмір та вартість не встановлено) окупаційній адміністрації, незаконно діючий на території Херсонської області, в особі ТОВ «Аграріан» (російською ООО «Аграриан», код 787, місце знаходження РФ, м. Вороніж, просп. Праці, 39-а, прим. 1, офіс 37), власником та директором якого є громадянин України ОСОБА_8 , уклавши у м. Херсон договори № ОУ-1 і № ОУ-2 від 11.07.2022 р. «Про передачу повноважень одноособового виконавчого органу». Згідно умов договорів № ОУ-1 та № ОУ-2 від 11.07.2022 р. право представництва ТОВ «ТД Продексім» і ТОВ «Ланаподове 1» у будь-яких інстанціях, підписання документів від імені товариств, розпорядження майном, грошовими коштами та іншими активами товариств, укладення договорів, відкриття банківських рахунків, прийняття на роботу та звільнення працівників, видача наказів та інших внутрішніх документів, порядок використання фондів товариств, здійснення перереєстрації тощо, перейшло до одноособових повноважень ТОВ «Аграріан» в особі ОСОБА_8 . При цьому, ОСОБА_5 добровільно вирішив здійснювати вказану діяльність у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора. За таких обставин ОСОБА_5 добровільно підтримав дії та рішення окупаційної влади, що стосуються діяльності господарських підприємств, у тому числі щодо добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора.

У подальшому, ТОВ «ТД Продексім» та ТОВ «Ланаподове 1» зареєстровані громадянином України ОСОБА_8 у незаконних органах влади за російським законодавством (ТОВ «ТД «Продексім» зареєстроване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Заозерне, вул. Лесі Українки, 81б, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб РФ за номером 356, засновники: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , директор ОСОБА_9 ; ТОВ «Ланаподове 1» зареєстроване за адресою: Херсонська область, Новотроїцький район, с. Подове, вул. Зернотоківська, 1, включене до Єдиного державного реєстру юридичних осіб РФ за номером 389, засновники: ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , директор ОСОБА_11 ), продовжили здійснювати господарську діяльність на окупованій території Херсонської області, вживаючи заходи по виконанню незаконних рішень окупаційної адміністрації щодо впровадження зони обігу валюти РФ, сплати податків та зборів до бюджету РФ та інших.

Зазначене вказує на вчинення ОСОБА_5 умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору РФ, створеній нею у м. Херсоні та області окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, у тому числі з метою встановлення контролю за галуззю сільського господарства Херсонської області представниками окупаційної адміністрації держави агресора.

22.02.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, як пособництво державі-агресору, тобто вчинення умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинених громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом підтримки рішень та дій держави- агресора та окупаційної адміністрації держави-агресора, та добровільної передачі матеріальних ресурсів представникам окупаційної адміністрації держави-агресора.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри, тяжкістю кримінального правопорушення та наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, характер й спосіб ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування направлене проти основ національної безпеки України, з урахуванням продовження на території України повномасштабної збройної агресії РФ, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України, перевіряє вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей та інші обставини, які забезпечать належну процесуальну поведінку особи під час досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції» особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має перебувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею перевірено, що в матеріалах провадження є достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Так, наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, зокрема дані матеріалів НСРД, в ході яких отримано дані про укладення договорів № № ОУ-1, ОУ-2, ОУ-3, ОУ-4, ОУ-5 від 11.07.2022 р. «Про передачу повноважень одноособового виконавчого органу», розпорядження окупаційного органу влади № 06-р від 13.04.2022 р., висновків судових експертиз, показань свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інші матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 , а тому доводи захисника про недоведеність підозри у вчинення останнім інкримінованого йому кримінального правопорушення, є безпідставними та спростовуються долученими до матеріалів клопотання документами.

Вирішуючи питання про необхідність застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд доходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливого здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 до 12 років, може підтримувати зв`язок з представниками держави-агресора, які можуть сприяти у перетині ним державного кордону України, що вказує на наявність ризику переховування підозрюваного від слідства та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 безпосередньо знайомий зі свідками у даному кримінальному провадженні, тобто перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, того що дії ОСОБА_14 були направлені на співпрацю з представниками держави-агресора, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, і, наразі РФ продовжує повномасштабну збройну агресію проти України, існує ймовірність продовження злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

На переконання апеляційного суду слідчим у клопотанні, не доведено наявності такого ризику, як знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, з огляду на достатньо тривалий час здійснення досудового розслідування кримінального провадження та проведення слідством низки обшуків, проте відсутність вказаного ризику істотно не впливає на обґрунтованість застосованого запобіжного заходу, з огляду на існування інших ризиків.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Крім того, апеляційним судом враховуються й імперативні вимоги ч. 6 ст. 176 КПК України, за змістом яких, під час дії воєнного стану, до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 111-2 КК України, за наявністю ризиків, визначених ст. 177 КПК України, застосовуванню підлягає лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Наявність у підозрюваного постійного місця мешкання, міцних соціальних зв`язків та певних хвороб не є підставами для зміни обраного запобіжного заходу, оскільки не спростовують висновків слідчого судді про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Отже, оскільки рішення слідчого судді є обґрунтованим та вмотивованим, а прокурором доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, ухвала слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону, підстав для її скасування та вирішення питання про застосування відносно ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд не вбачає, тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 лютого 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3