КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/9440/24-к Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2535/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 410 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року задоволено частково клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.04.2024 року.

Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначено у межах 265 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 802 420 (вісімсот дві тисячі чотириста двадцять) грн. 00 коп.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із м. Києва та Київської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись з свідками, іншими підозрюваними, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд в України і виїзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 26.04.2024 року включно.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу якою змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.04.2024 року на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю до 26.04.2024.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала необґрунтована, незаконна, ухвалена з порушенням норм процесуального права, оскільки прокурором у судовому засіданні не доведено обставини, передбаченні ч. 1 ст. 194 КПК України.

Апелянт вказує, що в матеріалах клопотання відсутні переконливі докази, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 будь-якого кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а також наявність обставин, які ускладнюють чи унеможливлюють застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також апелянт звертає увагу, що зазначаючи суб`єктивний склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, орган досудового розслідування в повідомленні про підозру посилається на примітку 1 до ст. 425 КК України, в той же час не інкримінуючи даної статті підозрюваному ОСОБА_7 , яка жодним чином не може застосовуватись у поєднанні з іншими статтями КК України.

Крім того, ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, є вчинення саме військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем злочину, проте ОСОБА_7 не є службовою особою та матеріально відповідальною особою військової частини, яка має доступ до матеріальних цінностей військової частини, оскільки він ніколи не перебував на посадах ні діловода, ні пов`язаних з виконанням функцій по обліку/зберіганню матеріальних цінностей.

Апелянт наголошує на тому, що сторона захисту долучила до матеріалів справи копію військового квитка та копію медичної документації щодо наявності в ОСОБА_7 діагнозу цукровий діабет 1 типу. Однак, слідчий суддя не дослідив вказані документи та не врахував їх, що є недопустимим, оскільки будь-яке обмеження для підозрюваного щодо вживання ліків може потягнути, щонайменше різке погіршення стану здоров`я.

Разом з цим, апелянт вважає, що ризикам, передбаченим п.п. 1-7 ч. 1 ст. 177 КПК України, може дієво запобігти запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.

Також апелянт вказує, що сума застави є не підйомною для підозрюваного, оскільки ОСОБА_7 не володіє такими коштами, не володіє такою сумою і мати підозрюваного. Так, суд, визначаючи розмір застави, не обґрунтував його в повному тексті ухвали.

В той же час, апелянт зазначає, що ризики, які були зазначені органом досудового слідства є необґрунтованими та не відповідають обставинам і матеріалам даної справи та які не були належним чином дослідженні слідчим суддею першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисникане підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001604 від 26.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України.

27.02.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 4 ст. 410 КК України, тобто у привласненні військовослужбовцем іншого військового майна, вчинене військовою службовою особою із зловживанням службовим становищем, в умовах воєнного стану, організованою групою, будучи в ній виконавцем та пособником.

28.02.2024 старший слідчий Третього слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, повністю підтверджуються зібраними матеріалами досудового розслідування, у тому числі: повідомленням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області про вчинення кримінального правопорушення; накладною військової частини НОМЕР_1 від 05.09.2023; матеріалами виконаного доручення ГУ СБ України у м. Києві та Київській області; допитом свідка ОСОБА_11 ; допитом свідка ОСОБА_12 ; допитом свідка ОСОБА_13 ; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій; протоколом огляду військового майна, яке було збуто 29.01.2024 за грошові кошти у розмір 37 тисяч гривень; протоколом огляду та вручення грошових коштів у сумі 26 тисяч доларів США; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК УкраїниОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; протоколом огляду військового майна; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий посилався на те, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того слідчий зазначає, що враховуючи обставини кримінального провадження, зокрема вчинення кримінального корупційного правопорушення з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, перешкоджаючи наданню відсічі збройній агресії російської федерації проти України, під час воєнного стану, з урахуванням рівня відповідальності підозрюваного та тяжкості злочину, суми завданих ним збитків, орган досудового розслідування, відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України, вважає, що заставу слід визначити у розмірі 1372 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вказаний розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 , під загрозою звернення застави в дохід держави, та забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

28.02.202 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання задоволено частково та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 26.04.2024 року. Одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави, розмір якої визначено у межах 265 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 802 420 (вісімсот дві тисячі чотириста двадцять) грн. 00 коп.

Згідно даної ухвали суду, слідчий суддя під час розгляду вказаного клопотання, врахував тяжкість та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилались слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, слідчий суддя вважав за належне призначити заставу, при цьому врахувавши майновий та сімейний стан підозрюваного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК Україниосновним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК Українипідставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК Українита практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК Українитримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 410 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 410 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 , до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 , підозри.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК Українина які вказує слідчий у клопотанні, існують та підтверджуються матеріалами провадження.

Ґрунтуючись на зазначеному, слідчий суддя прийшов до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких встановлена в ході розгляду клопотання слідчого.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Обґрунтовуючи свої висновки, слідчий суддя місцевого суду, в сукупності із зазначеним, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 та відомості про його особу, в їх сукупності.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в даному кримінальному провадженні.

На підставі зазначеного, слідчим суддею були враховані обставини справи, в сукупності з особою підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який на думку колегії суддів апеляційного суду, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Таке обмеження права ОСОБА_7 , на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Доводи сторони захисту про те, що ризики, які були зазначені органом досудового слідства є необґрунтованими та не відповідають обставинам і матеріалам даної справи та які не були належним чином дослідженні слідчим суддею першої інстанції, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах кримінального провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

Таким чином колегією суддів встановлено, що доказів, які надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, на момент розгляду вказаного клопотання, було достатньо для обрання такого запобіжного заходу, оскільки вони в сукупності можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

При цьому, колегією суддів враховуються дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема і ті, на які посилається сторона захисту, тобто передбачені ч. 1 ст. 178 КПК Україниобставини. Однак з урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності застосування щодо ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК Українирозмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо застосування ОСОБА_7 , альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 265 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб та вважає такий розмір співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками та в разі її внесення зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Розмір застави визначений з урахуванням обставин кримінального провадження, особи підозрюваного та в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, підстав для її зменшення, колегія суддів на даний час не вбачає.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 не є службовою особою та матеріально відповідальною особою військової частини, яка має доступ до матеріальних цінностей військової частини, оскільки він ніколи не перебував на посадах ні діловода, ні пов`язаних з виконанням функцій по обліку/зберіганню матеріальних цінностей, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій за ч. ч. 2, 5 ст. 27, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 410 КК України, потребують перевірки та оцінки, у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Щодо доводів апелянта, що слідчий суддя не дослідив копію медичної документації щодо наявності в ОСОБА_7 діагнозу цукровий діабет 1 типу та не врахував їх, що є недопустимим, оскільки будь-яке обмеження для підозрюваного щодо вживання ліків може потягнути, щонайменше різке погіршення стану здоров`я, колегія суддів звертає увагу, що беззаперечних доказів того, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.При цьому суд зауважує, що особам, які утримуються під вартою надається медична допомога у встановленому законом порядку.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, згідно вимог КПК Українине є безумовними підставами скасування оскаржуваної ухвали.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції - не виявлено.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга сторони захисту з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 лютого 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3