Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/269/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Кропивницькому Кіровоградської області, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року.

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч. 3 ст. 187 КК України -

продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.04.2024.

Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_5 , продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.04.2024. Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Рішення суду мотивоване тим, що обвинуваченому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, що з урахуванням тяжкості покарання, та переховування від слідства свідчить про реальність ризику переховування від суду. Можлива перекваліфікація дій обвинуваченого на ст. 186 КК України не впливає суттєво на суспільну небезпеку інкримінованого кримінального правопорушення.

Відсутність сталих офіційних джерел доходу та обвинувачення у вчиненні корисливого злочину свідчить про можливість продовження злочинної діяльності.

Інші запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. При цьому, визначення розміру застави, з огляду на застосування фізичного насильства обвинуваченим відносно потерпілої - є неможливим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року, як незаконну.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, місцевий суд не врахував, що він необгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Також вказує, що обвинувальний акт не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 та прокурор подали клопотання про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Обвинувачений, клопотань про участь сторін під час розгляду апеляційної скарги не заявляв, тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_5 , продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.04.2024. Відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що ОСОБА_5 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, що з урахуванням тяжкості покарання, та переховування від слідства свідчить про реальність ризику переховування від суду.

Відсутність сталих офіційних джерел доходу та обвинувачення у вчиненні корисливого злочину свідчить про можливість продовження злочинної діяльності.

Інші запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. При цьому, визначення розміру застави, з огляду на застосування фізичного насильства обвинуваченим відносно потерпілої - є неможливим.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, колегією суддів не встановлено.

На переконання колегії суддів, тримання під вартою ОСОБА_7 , як запобіжний захід відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя.

Враховуючи наведене, є реальна можливість ухилення ОСОБА_5 від правосуддя у разі зміни на більш м`який, ніж обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, незважаючи на наявність постійного місця проживання та роботи.

Як під час розгляду клопотання місцевим судом, так і під час апеляційного розгляду не отримано відомостей, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_5 під вартою.

Зважаючи на наявність суспільного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

За таких обставин, безпідставними є доводи ОСОБА_7 про відсутність ризиків, на які посилається прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу та необґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо недостатності більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Твердження ОСОБА_5 щодо відсутності доказів його вини, є передчасними, оскільки на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості, для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.

Будь-яких переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року, слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 331, 395, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2024 року, стосовно ОСОБА_5 , продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто до 20.04.2024, відмовлено у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4