Справа № 496/1060/24
Провадження № 1-кс/496/569/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000157 від 10.02.2024 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке мотивує тим, що 09.02.2024 р. в ході опрацювання повідомлення зі спец-лінії 102 за адресою: Одеська область, с. Маяки, ПП «Маяки», автодорога Одеса-Рені, 49 км., було встановлено, що громадянин ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 при перевірки документів пред`явив працівникам СБУ тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 17.07.2023 та довідку ВЛК № 152/2/44 від 17.07.2023 р. видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на власне ім`я з ознаками підробки. Першочерговими слідчими діями, 09.02.2024 року у період часу з 21:48 год. по 21:54 год. за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, проведено огляд місця події, за участю громадянина ОСОБА_6 у якого виявлено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК на ім`я ОСОБА_6 , які були вилучені та упаковані до експертного сейф-пакету №RIС2000524.

Згідно постанови дізнавача сектору дізнання Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 10.02.2024 р. вказані вище об`єкти, вилучені у ході огляду місця події, визнані речовими доказами та долучені до матеріалів кримінального провадження. Допитаний в якості свідка співробітник СБУ ОСОБА_7 пояснив, що 09.02.2024 р. за адресою Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, під час перевірки документів ОСОБА_6 , який з метою перетину державного кордону України пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку ВЛК видані ІНФОРМАЦІЯ_2 на власне ім`я, було встановлено, що вказані документи мають ознаки підробки, а саме, було зроблено запит до бази «Оберіг» звідки прийшла відповідь, що даний громадянин перебуває на обліку та підлягає мобілізації. Вилучене майно необхідне органу досудового розслідування з метою подальшого призначення у кримінальному провадженні судової експертизи. Тому з метою збереження речових доказів, просить накласти арешт на вилучені документи.

Дізнавач та прокурор, в судове засідання не прибули, прохальна частина клопотання містить заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти накладання арешту на вилучення документи та надав суду копію відповіді начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.02.2024 року № 7/642/7, яка свідчить про дійсність виданих на ім`я ОСОБА_6 документів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, в тому числі, враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (збереження речових доказів); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

В судовому засіданні досліджено відповідь начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 № 7/642/7 від 14.02.2024 року на запит адвоката, відповідно якої, тимчасове посвідчення військовозобов?язаного на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 17.07.2023 р., довідка ВЛК на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видана ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №152/2/44 від 17.07.2023 р., дійсно видавались ОСОБА_6 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

З огляду на вищевказане, слідчий суддя вважає, що довідка ВЛК № 152/2/44 р. від 17.07.2023 р. та тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 17.07.2023 р. на ім`я ОСОБА_6 , не відповідають вимогам ст. 98 КПК України, оскільки вказані документи є дійсними, та не можуть бути речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а тому клопотання не підлягає задоволенню.

Відповідно ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути тимчасове посвідчення військовозобов`язаного, виданого на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видане ІНФОРМАЦІЯ_2 номер НОМЕР_1 від 17.07.2023 р., довідку ВЛК, видану на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 видана ІНФОРМАЦІЯ_2 номер №152/2/44 від 17.07.2023 р., упаковані до експертного сейф-пакету №RIC2000524, що були вилучені в ході огляду місця події за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Маяки, на пункті пропуску «Маяки-Удобне», 49 КМ траси Одеса-Рені, які визнано речовими доказами в кримінальному провадженні N?0000157.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 19 лютого 2024 року о 15:40 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1