Справа № 686/7936/24
Провадження № 1-кс/686/2678/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео конференції, в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сахнівці Старокостянтинівського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, лікаря-стоматолога стоматологічної клініки «Сіті Дент», раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0000070,

встановив:

22.03.2024 року старший слідчий відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з заступником керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, посилаючись на те, що існують, передбачені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що « ОСОБА_7 , являючись лікарем-стоматологом стоматологічної клініки «Сіті Дент», знаючи організацію роботи військово-лікарських комісій територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки щодо розгляду питань щодо надання висновків про непридатність до військової служби, із виключенням з військового обліку, усвідомлював, що, у відповідності до ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або, відповідно до висновку військово-лікарської комісії, тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Разом з цим, ОСОБА_7 , розуміючи можливість звільнення особи від призову на військову службу за мобілізацією на підставі рішення військово-лікарської комісії територіального центру комплектування та соціальної підтримки, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, маючи можливість здійснювати вплив на членів такої комісії та військових посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 , які, відповідно до ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, діючи з корисливих мотивів, вчинив умисний корупційний злочин.

Так, у один з днів січня 2024 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 , у зв`язку із виниклим гострим зубним болем, з метою огляду, отримання консультації та подальшого лікування, прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована по АДРЕСА_2 , де звернувся до лікаря-стоматолога ОСОБА_7 .

Під час проходження огляду ОСОБА_8 , лікар-стоматолог стоматологічної клініки «Сіті Дент», перебуваючи у своєму кабінеті, вказав на необхідність в подальшому прибутті на повторні огляди та проходження курсу лікування.

Надалі, 26.01.2024 близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована по АДРЕСА_2 , де знову зустрівся із останнім, з метою повторного огляду та проходження курсу лікування, у зв`язку із захворюваністю зубів.

У цей час ОСОБА_8 , перебуваючи у кабінеті стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по вул.Грушевського, 12, що у м.Хмельницький, звернувся до лікаря-стоматолога ОСОБА_7 , із проханням щодо роз`яснення процедури зняття та постановки на військовий облік у зв`язку із зміною місця його проживання, а також можливого непризову на військову службу за мобілізацією.

З цією метою, ОСОБА_7 , який перебував у дружніх відносинах із спеціалістом мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , у цей же день, 26.01.2024, близько 14 год. 00 хв., перебуваючи у кабінеті стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по АДРЕСА_2 , під час розмови із ОСОБА_8 та у його присутності, здійснив телефонний дзвінок до останньої та повідомив про необхідність вирішення озвученого питання щодо ОСОБА_8 , а після закінчення телефонної розмови з ОСОБА_9 , повідомив останньому, що він особисто знає осіб, на яких зможе вплинути для прийняття ними рішення щодо надання висновку про визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку.

Надалі, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб від ОСОБА_8 , за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо надання висновку про визнання його непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку та у зв`язку з чим, залучив до вказаного злочинного умислу ОСОБА_9 , як співвиконавця, яка, будучи спеціалістом мобілізаційного відділу сектору мобілізаційно-оборонної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 , мала здійснити безпосередній вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб одного з територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки за прийняття ними рішення щодо надання висновку про визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а ОСОБА_7 , як інший співвиконавець, зобов`язаний був здійснювати зустрічі із ОСОБА_8 , з метою переконання його надати неправомірну вигоду, отримати таку неправомірну вигоду від нього та, в подальшому розділити її між собою, ОСОБА_9 , а також іншими особами, що не встановлені в ході досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, спрямованого на незаконне отримання неправомірної вигоди для себе, спільно з ОСОБА_9 , та третіх осіб, за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, розподілили між собою ролі, задля досягнення спільної злочинної мети.

Надалі, 02.02.2024 близько 11 год. 40 хв. ОСОБА_8 ,. за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована по АДРЕСА_2 , з метою проведення огляду та лікування зубів.

Разом з тим, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_7 , виконуючи відведену йому роль, як одного із співвиконавців злочину, в ході вказаної зустрічі, перебуваючи неподалік стоматологічної клініки «Сіті Дент», яка розташована по АДРЕСА_2 , під час розмови із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, у тому числі з метою незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , з якою узгодив подальші дії, умисно висунув вимогу останньому про передачу йому неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів в сумі 10000 доларів США, що в перерахунку, відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 02.02.2024, становить 376 000 грн., за вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб одного із територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у Хмельницькій області, для прийняття ними рішення щодо організації та надання висновку про визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а у іншому випадку, рішення про надання такого висновку та зняття із військового обліку прийнято не буде та він зобов`язаний буде стати на військовий облік за місцем свого проживання.

Не бажаючи негативних наслідків, у вигляді необхідності постановки на військовий облік за місцем свого проживання та подальшого можливого призову на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_8 змушений був вимушено погодитись із вимогою ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи у змові із ОСОБА_9 , шляхом погрози про неприйняття рішення про надання висновку щодо визнання ОСОБА_8 непридатним до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а відповідно необхідності, в подальшому стати на військовий облік за місцем свого проживання та можливого призову на військову службу за мобілізацією, вимагав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду в сумі 10 000 доларів США, що, відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 02.02.2024, становить 376 000 грн.

Надалі, 20.02.2024, близько 14 год. 05 хв., ОСОБА_8 , за попередньою домовленістю із ОСОБА_7 , знову прибув до стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованої по АДРЕСА_2 .

При цьому, ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне одержання для себе, спільно із ОСОБА_9 , та третіх осіб неправомірної, виконуючи відведену йому роль, як співвиконавця злочину, перебуваючи у приміщенні стоматологічної клініки « ІНФОРМАЦІЯ_3 », яка розташована по АДРЕСА_2 , в ході розмови із ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, у тому числі з метою незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , повторно, умисно висунув вимогу останньому про передачу йому усією часини неправомірної вигоди, у вигляді грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, за вплив на членів військово-лікарської комісії та військових посадових осіб 4 відділу (із дислокацією у смт. Білогір`я) ІНФОРМАЦІЯ_5 , для організації та прийняття ними рішення про надання висновку про визнання ОСОБА_8 непридатними до військової служби за станом здоров`я, з подальшим виключенням з військового обліку, а у іншому випадку рішення про видачу такого висновку та зняття із військового обліку прийнято не буде та він зобов`язаний буде стати на військовий облік за місцем свого проживання.

Не бажаючи негативних наслідків, у вигляді необхідності постановки на військовий облік за місцем свого проживання, та можливого подальшого призову на військову службу за мобілізацією, ОСОБА_8 , діючи під контролем правоохоронних органів, знову змушений був вимушено погодитись із вимогою ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_7 та ОСОБА_9 усі дії, які вважали за необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця не вчинили з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були викритті працівниками правоохоронних органів.

Повідомлення про підозру про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, складено та вручено останньому 22.03.2024.

Враховуючи, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 2 місяці, з визначенням застави в розмірі 605600 грн. та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, оскільки застосування до ОСОБА_7 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти настанню вищевказаних ризиків.»

Заслухавши пояснення прокурора ОСОБА_3 та слідчого ОСОБА_4 , які клопотання підтримали та наполягали на задоволенні клопотання, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_5 , які заперечили щодо задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло в нічний час, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0000070, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 ч.2 ст.183 КПК України).

Із наданих матеріалів вбачається, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000070 від 06.02.2024 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

22.03.2024 р. ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Твердження сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є безпідставними, оскільки на даній стадії досудового розслідування оцінка такої обґрунтованості робиться виходячи з наявності фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а представлені слідчим докази (заява ОСОБА_8 від 02.02.2023 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 13.02.2024 р.; протоколи про хід та результати негласної слідчої (розшукової) дії від 22.02.2024 р., від 13.03.2024 р. та інші матеріали кримінального провадження), на переконання слідчого судді, є підтвердженням обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_7 не причетний до вчинення кримінального правопорушення, не встановлено.

При цьому слідчий суддя керується поняттям «обґрунтованості підозри», яка сформована практикою Європейського суду з прав людини та яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Зокрема, у своїх рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Долучені до матеріалів клопотання докази об`єктивно доводять можливу причетність підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення. При цьому факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження.

Тобто, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України.

Санкція ч.3 ст.369-2 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, тобто, згідно зі ст.12 КК України, даний злочин класифікується як тяжкий.

З наданих матеріалів убачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_7 , у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки, у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Слідство знаходиться на початковій стадії, на даний час не усі свідки допитані, а тому існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику, слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування, свідчення отримуються шляхом допиту цих осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не в праві обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань судом від цих осіб.

За таких обставин по справі, приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 ЦПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, родину, на утриманні двох малолітніх дітей. Однак, ці обставини не є достатніми підставами для відмови у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або застосування більш м`якого запобіжного заходу. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, зокрема й майновий та сімейний стан ОСОБА_7 , наявність у нього утриманців, належного грошового забезпечення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного виннуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вік та стан його здоров`я, приходжу до висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_7 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, наявність яких доведена прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі й запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, не забезпечить попередження вищезазначених ризиків і належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_7 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_7 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів, та зможе впливати на свідків, зокрема, й за допомогою телефонного зв`язку або через третіх осіб.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, з метою уникнення вищевказаних ризиків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_7 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_7 під вартою, не встановлено.

Строк тримання під вартою слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 20.05.2024 року включно.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 гривні.

Визначаючи, на підставі ч.3 ст.183 КПК України, розмір застави, вважаю, що застава, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В разі внесення застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., підозрюваний ОСОБА_7 буде зобов`язаний прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього будуть покладені наступні обов`язки: не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

Застава, визначена у максимальному розмірі, з передбаченого ч.5 ст.182 КПК України, у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, на думку слідчого судді, не є завідомо непомірною для ОСОБА_7 , крім того, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. На даний час відсутні належні правові підстави для визначення застави, як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою, у меншому розмірі, ніж визначений слідчим суддею розмір.

Керуючись ст.ст. 110, 177, 178, 183, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.28, ч.3 ст.369-2 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 20 травня 2024 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 грн., в разі внесення якої, покласти на підозрюваного ОСОБА_7 зобов`язання прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою, а також на нього слід покласти наступні обов`язки:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні, з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну (у разі наявності).

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє до 20 травня 2024 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя