Справа № 299/8132/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/4806/108/24 за апеляційною скаргою захисника - адвоката Нам? ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року, взадоволенні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про скасування повідомлення про підозру у межах кримінального провадження № 0000768, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023 - відмовлено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області із скаргою на повідомлення слідчого про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, в кримінальному провадженні № 0000768 від 27.11.2023 року.

У скарзі захисник послався на незаконність та необґрунтованість повідомлення ОСОБА_6 про підозру у вказаному кримінальному провадженні як такої, що не відповідає вимогам ст. ст.8, 9, 42, 276 - 279, 303 КПК України. На думку захисника, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є безпідставним та очевидно необґрунтованим. Відомості, викладені у повідомленні про підозру не підтверджуються доказами, які містяться в матеріалах досудового розслідування. Зазначив, що у повідомленні про підозру ОСОБА_6 зазначена форма вини останнього, зокрема, така визначена як умисна. Умисел, у свою чергу поділяється на прямий та непрямий. Поняття прямого та непрямого умислу визначені нормами КК України. Кваліфікація цієї правової категорії цілком і повністю залежить від фактичних обставин у кримінальному провадженні. Сторона захисту зазначив, що ОСОБА_6 фактично інкримінується наявність умислу на вчинення ряду діянь у кримінальному провадженні, натомість у матеріалах досудового розслідування відсутні належні та допустимі докази, які підтверджують наявність прямого умислу в діях ОСОБА_6 . Звернув увагу на те, що у матеріалах досудового розслідування міститься відеозапис в результаті перегляду яких очевидною є обставина, що на місці події перебувало не менше ніж 300 людей. Відтак, поза межами розумного сумніву залишається логіка сторони обвинувачення щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 296 КК України саме ОСОБА_6 , тоді як навіть фізична присутність останнього у вказаній події не підтверджена належними та допустимими доказами. Зокрема, захисник зазначив, що повідомлення про підозру повинно ґрунтуватись на належних та допустимих доказах, які в сукупності та взаємозв`язку обґрунтовують наявність складу правопорушення в діях особи. Відтак просив скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя мотивував тим, що у своїй скарзі захисник не вказує на жодну із зазначених підстав, які передбачені ст. 276-278 КПК України, як на підставу для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 або на конкретну слідчу дію, яка на його думку, проведена з порушенням КПК України та не відповідає основним засадам кримінального процесу. Також, у скарзі відсутні будь-які конкретні посилання на порушення, що зазначені у главі 4 КПК України та стосуються питань належності та допустимості ти чи інших доказів. Не надано стороною захисту і будь-яких належних та допустимих доказів, які б у свою чергу спростовували ті докази, які слідчим здобуто на даному етапі досудового розслідування. Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстав для задоволення такої скарги немає.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник-адвокат Нам? ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказав, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Вказує на те, що вивченням матеріалів, зібраних стороною обвинувачення та відкритих стороні захисту в якості доказів встановлено, що у таких відсутні належні, допустимі та достатні документи, які б обґрунтовували в сукупності та взаємозв`язку наявність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 . Посилається на ті ж доводи, на які вказував у скарзі адвокат ОСОБА_7 , яку подавав слідчому судді. Також послався на практику ЕСПЛ та резюмуючи міжнародну та національну судову практику очевидним є висновок, що повідомлення про підозру повинно ґрунтуватись на належних та допустимих доказах, які в сукупності та взаємозв`язку обґрунтовують наявність складу кримінального правопорушення в діях особи. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга розглядається за відсутності учасників судового процесу, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; судове провадження повинно бути розглянуто з дотриманням приписів щодо розумних строків його розгляду та положень КПК України у межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження та доводи, викладені в апеляційній скарзі, яку подав захисник адвокат Нам? ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Ці вимоги кримінального процесуального закону при розгляді скарги слідчим суддею дотримано.

Підстави та порядок повідомлення про підозру визначено главою 22 КПК України (статті 276 - 279).

Відповідно до ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Дослідивши матеріали судового провадження у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги ст. 276, 277 КПК України, Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішень Європейського суду з прав людини, постановлених у справах проти України, слідчим суддею при розгляді скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 були враховані, внаслідок чого постановлено судове рішення, яке з огляду на норми процесуального та матеріального права слід вважати законним та обґрунтованим.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні підозрюваним, його захисником чи законним представником можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000768, відомості про яке 27.11.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 296 КК України.

27.11.2023 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28.11.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Як встановлено апеляційним судом повідомлення про підозру ОСОБА_6 від 28.11.2023 року відповідає вимогам, передбаченим ст. 277 КПК України, містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого, який здійснював це повідомлення, анкетні відомості підозрюваної особи, номер кримінального провадження, зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 (ч. 4 ст. 296 КК України), короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , права підозрюваного, підпис слідчого ОСОБА_9 , який здійснив повідомлення.

На переконання колегії суддів, висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, є переконливими та обґрунтованими.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, про недоведеність підстав для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000768.

Апеляційний суд звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, та наявності об`єктивної та суб`єктивної сторони складу злочину, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При вирішенні питання про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини, з урахуванням якої, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження апеляційний суд вбачає, що обґрунтованість підозри, в контексті її розуміння Європейським судом з прав людини, у зазначеному випадку, присутня.

Також, апеляційний суд зауважує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а також кваліфікацію її дій та оцінку фактичних обставин справи. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Отже, при перевірці доводів апеляційної скарги захисника, процесуальних порушень вимог Глави 22 КПК України, якими визначено випадки, зміст, порядок повідомлення про підозру, апеляційним судом не встановлено, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні скарги сторони захисту про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Доводи захисника про відсутність належних, допустимих та достатніх документів, які б обґрунтовували в сукупності та взаємозв`язку наявність складу кримінального правопорушення в діях ОСОБА_6 , на думку колегії суддів є помилковими, оскільки зміст та обсяг наданих стороною обвинувачення доказів є достатніми для того, щоб будь-яка розсудлива та незацікавлена особа могла дійти висновку про те, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що захисник ОСОБА_10 до матеріалів за його скаргою на повідомлення про підозру не надав жодного доказу, який би міг хоча б якимось чином викликати сумніви у обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри.

Отже, з огляду на зміст повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, роз`яснення останньому суті цієї підозри та його прав, які викладені у ст. 42 КПК України, колегія суддів вважає, що у слідчого судді були всі підстави для висновку про вручення ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення у відповідності до вимог закону, а тому доводи апелянтів про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими. До того ж, слідчий суддя при розгляді скарги захисника ОСОБА_7 повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, що стосуються вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також про обґрунтованість такої підозри.

Доводи апеляційної скарги захисника не спростовують правильність висновків слідчого судді.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_10 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника-адвоката Нам?яка ОСОБА_11 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 07 лютого 2024 року, якою відмовлено у задоволенні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді