Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2215/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12.02.2024,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою частково задоволено клопотання старшого слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю.

Заборонено ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 цілодобово залишати житло, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали до 08.04.2024 року.

Зобов`язано уповноважених працівників органів Національної поліції доставити підозрюваного ОСОБА_8 до зареєстрованого місця проживання АДРЕСА_1 , де звільнити останнього з-під варти.

Прокурор ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів. Зазначає, що при розгляді клопотання про запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя не врахував наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 , який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання у разі визнання його винним, обставини вчинення ним злочину, Вказані обставини дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, може незаконно виливати на свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто наявність існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Слідчий суддя також не надав належної оцінки обставинам, що характеризують особу підозрюваного, зокрема те, що останній офіційно не працює та не навчається, за віком не є особою похилого віку та за станом здоров`я не потребує стаціонарного лікування. Наведені обставини свідчать про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_8 , а відтак більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не забезпечить належного виконання останнім своїх процесуальних обов`язків, а тому слідчий суддя необґрунтовано застосував більш м`який запобіжний захід, передбачений ст.181 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Згідно положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як убачається з матеріалів провадження №295/2215/24, в провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000002 від 08.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно змісту клопотання досудовим розслідуванням встановлено, що у зв`язку із введенням воєнного стану з 05год. 30хв. 24.02.2022 право на виїзд з України, а також перетин державного кордону, громадянами України без наявних законних підстав тимчасово обмежено. Водночас, ОСОБА_8 за попередньою змовою з невстановленою на даний час слідством особою, достовірно знаючи про обмеження щодо виїзду громадян України чоловічої статі за кордон на період дії воєнного стану, введеного 24.02.2022 року відповідно до Указу Президента України № 64/2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022 року, строком на 30 діб, який продовжено до 13.05.2024 року, з метою особистого збагачення організували незаконне переправлення осіб через державний кордон України за наступних обставин. На початку січня 2024 року ОСОБА_8 , діючи умисно, під час зустрічі та розмови із громадянином України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку, військовозобов`язаним, запропонував останньому сприяти, за грошову винагороду у розмірі 5000 доларів СІЛА, у вирішенні питання щодо виготовлення документів, які нададуть ОСОБА_11 право безперешкодного перетину державного кордону України. У подальшому, в невстановлений слідством час ОСОБА_8 , використовуючи власний мобільний телефон, здійснив дзвінок ОСОБА_10 , під час розмови з яким підтвердив свої наміри щодо сприяння у виготовленні вищевказаних документів. При цьому, ОСОБА_8 вказав ОСОБА_10 на необхідність надання йому грошових коштів у розмірі 3000 доларів. Достовірно знаючи, що ОСОБА_11 , який є особою призовного віку, військовозобов`язаним, має намір в порушення чинного законодавства перетнути державний кордон України, так як в інший спосіб не має можливості це зробити, не має на меті отримувати та доставляти на територію України товари для потреб Збройних Сил України, 10.01.2024 року о 12:30 год, за попередньою домовленістю, перебуваючи у транспортному засобі - легковому автомобілі марки «Форд» модель «Мондео» номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору біля будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_11 передав ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 125 000 гривень за сприяння у виготовлені документів, які надають право ОСОБА_11 на безперешкодний виїзд за межі України. 10.02.2024 року о 12:30 год, ОСОБА_8 за попередньою домовленістю, перебуваючи у транспортному засобі - легковому автомобілі марки «Форд» модель «Мондео» номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, на території стоянки поблизу ТЦ «Метро», що за адресою: м. Житомир, проспект Незалежності, 55, ОСОБА_10 передав ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 10 000 гривень за вирішення питання щодо зміни статусу ОСОБА_11 як ухилянта від мобілізації в Єдиному реєстрі військовозобов`язаних «Оберіг».

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у сприянні в незаконному переправленні особи через державний кордон України, шляхом надання порад та усуненням перешкод, учиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відомості про дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.332 КК України внесені 08.01.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000002.

10.02.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

10.02.2024 року о 12:34год. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, про що складено протокол затримання.

12.02.2024 старший слідчий СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулася до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею враховано фактичні обставини його вчинення. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваного, зокрема, що він раніше не судимий, має на утриманні малолітню дитину, від органів досудового розслідування не переховується, фактично проживає за місцем проживання батька за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що зміст поданого слідчою клопотання не відповідає вимогам п.6 ч.1 ст.184 КПК України, оскільки в ньому взагалі відсутнє будь-яке обґрунтування неможливості запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, та не наведено такого обґрунтування і прокурором в судовому засіданні.

Не надано такого належного обґрунтування з відповідним підтвердженням і під час апеляційного розгляду.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та/або суду, як знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, разом з цим, прокурором не доведено застосування до підозрюваного ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Разом з тим, слідчим суддею встановлено, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених п.п.3 - 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що в судовому засіданні місцевого суду не доведено, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім. Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У відповідності до ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останнього, на даний час, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 12.02.2024, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: