Справа № 359/8986/21
У Х В А Л А

07.06.2024 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у судовому провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого,

В С Т А Н О В И В :

у провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 127 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10.04.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 було продовжено застосований раніше запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів по 08.06.2024 у зв`язку з існуванням ризику, вчинення дій, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від суду, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

У межах строків, застосованого запобіжного заходу справа не може бути розглянута по суті з об`єктивних незалежних від суду обставин, зокрема припиненням повноважень головуючого судді у справі та передання справи до провадження іншого судді, що обумовлює необхідність проведення ряду обов`язкових процесуальних дій, необхідністю дослідження значного об`єму доказів у справі з огляду на правову позицію учасників кримінального провадження, процесуальною поведінкою сторони захисту, зокрема систематичною неявкою в судові засідання захисника обвинуваченого, з`явлення необґрунтованих відводів учасникам судового провадження.

З огляду на вищевказані обставини прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу обвинуваченим у вигляді тримання під вартою на 60 днів, оскільки продовжують мати місце ризики, передбачені п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора ризики вчинення дій, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України були і продовжують залишатися досить високими, обставин, які б свідчили про їх зменшення не виникло, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченим не забезпечить дотримання покладених на них обов`язків.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання.

Обґрунтовуючи ризик переховування ОСОБА_4 від суду, прокурор посилається на тяжкість вчинених злочинів, у яких він обвинувачується. Також опираючись на раніше надані суду докази посилається на ту обставину, що ОСОБА_4 упродовж шести років переховувався від органів досудового розслідування, в тому числі під вигаданим прізвищем, оголошувався у міжнародний розшук, що на переконання прокурора свідчить про високу ймовірність та стійкість ризику переховування обвинуваченого від суду.

Посилаючись на рішення ЄСПЛ у справі «Мерабішвілі проти Грузії» від 28.11.2017 просить врахувати неодноразові поїздки за кордон через призму ризику втечі.

Крім того прокурор посилаючись на процесуальну поведінку сторони захисту стверджує про наявність ризику вчинення дій, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки дії сторони захисту, направлені на безпідставне затягування розгляду справи шляхом неявки в судове засідання захисника та з`явлення численних необґрунтованих відводів учасникам судового провадження та суду.

Обвинувачений проти задоволення клопотання заперечував та просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання. При цьому посилається недоведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинах, на ту обставину, що прокурор будь-яких нових обставин, які б свідчили, що ризики продовжують залишатись на навела. Також посилається на незадовільний стан здоров`я, відсутність умов для отримання медичної допомоги в умовах СІЗО, ненадання якої може призвести до летальних наслідків.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого. Крім того посилаючись на положення ч. 4 ст. 197 КПК України стверджує, що обвинувачений ОСОБА_6 утримується під вартою понад встановлений Законом максимальний строк дванадцять місяців. Посилається на недоведеність заявлених ризиків, які б повинні були підтверджуватись відповідними матеріалами відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 184 КПК України, відсутністю доказів висунутого обвинувачення, та недопустимість досліджених доказів.

Вирішуючи клопотання прокурора з урахуванням правової позиції захисту суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

2. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 332 КПК України Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Таким чином положення КПК України не встановлюють сукупний (або граничний) строк тримання під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, а тому при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, наведена захисником норма Закону (ч. 3 ст. 197 КПК України) не підлягає застосуванню.

Суд вкотре констатує, що стадії судового розгляду і стадія досудового розслідування це різні стадії кримінального провадження, які мають свої процесуальні особливості їх проведення,

Саме з огляду на вказані обставини чинний КПК України визначає, що заходи забезпечення кримінального провадження, якими є й запобіжні заходи застосовуються під час судового провадження не виключно згідно з положеннями розділу ІІ КПК України (Заходи забезпечення кримінального провадження), а й з урахуванням особливостей, встановлених розділом IV (Судове провадження в суді першої інстанції).

Суд повністю погоджується з позицією сторони щодо дії загального правила щодо зменшення з перебігом часу ризиків, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Однак суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.

Суд констатує, що прокурором в судовому засіданні доведено існування обставин, які вказують на наявність ризику, вчинення дій, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику було встановлено попередніми ухвалами Білоцерківського міськрайсуду, які набрали законної сили та не скасовані і не змінені, а наведені прокурором обставини свідчать, що вказаний ризик не зменшився та з огляду на використані обвинуваченим засоби продовжує існувати, та наразі залишається досить високим.

Крім того суд також погоджується з доводами сторони обвинувачення, що наразі має місце ризик вчинення дій передбачених п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України а саме перешкоджання кримінальному провадженню, з огляду на процесуальну поведінку сторони захисту, направлену на безпідставне затягування розгляду справи шляхом неявки в судове засідання захисника та з`явлення численних необґрунтованих відводів учасникам судового провадження та суду, з приводу чого суд був вимушений постановити окрему ухвалу від 02.04.2024 року

Суд у сукупності із вказаними обставинами враховує також тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 . При цьому суд зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини щодо оцінки наявності чи відсутності ризиків: переховування від суду - втечі особи від суду, (справи: ОСОБА_7 проти Росії, Бекчієв проти Молдови, Ілійков проти Болгарії) та враховує як елементи оцінки зазначеного ризику: особу обвинуваченого його моральність, незначний вплив існуючих соціальних зав`язків та роду занять в Україні на добросовісність його процесуальної поведінки, його сімейний стан, наявність зв`язків з іншими особами, зв`язок з Україною, суворість покарання за злочини, у яких він згідно з обвинувальним актом обвинувачується, що не може не усвідомлюватися обвинуваченим та можливості його уникнути.

Суд не має можливості врахувати вагомість доказів та правову позицію обвинуваченого щодо вказаних злочинів, оскільки докази суду у повному обсязі не надані та не досліджені.

Твердження сторони захисту, про недопустимість вже досліджених доказів судом не беруться до уваги, оскільки рішення про визнання судом указаних доказів недопустимими, в тому числі з підстав очевидної недопустимості, наразі не прийнято.

Обставин які б свідчили, що встановлені раніше ризики зменшилися чи відпали в ході судового розгляду не встановлено.

Суду не надано документів з медичних установ, з яких би можна було зробити висновок, що ОСОБА_4 не може утримуватись в умовах СІЗО. Навпаки як видно з отриманого судом листа начальника філії державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області №734/КИ-24 від 15.05.2024 на даний час стан здоров`я ОСОБА_4 , розцінюється як задовільний. Одночасно на виконання ухвали суду від 24.04.2024 вживаються заходи для отримання ОСОБА_4 консультативно-діагностичної допомоги (а.с. 187-190 т.16).

Суд зважає на ту обставину, що ОСОБА_4 не позбавлений права та можливості отримувати медичну допомоги, забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де утримується обвинувачений.

Незважаючи на відносно тривале перебування обвинуваченого під вартою, враховуючи тяжкість та характер вчинених злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 , які є насильницькими проти здоров`я особи, інтереси правосуддя переважають обмеження в правах, які несе обвинувачений, у зв`язку з утриманням під вартою у даній справі, що у свою чергу, не дає підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , продовжити на 60 днів по 29 липня 2024 року включно та утримувати в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України.

Обвинуваченого доставити конвоєм до Білоцерківського міськрайонного суду в судове засідання на 12.06.2024 на 14 годину 00 хв.

Копію ухвали для виконання направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку у порядку та строки встановленому КПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 03 червня 2024 року о 17 год. 20 хв.

СуддяОСОБА_8