Справа № 556/2170/21 Провадження №11-кп/802/90/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000189 за апеляційними скаргами захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої на вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду першої інстанції ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, пенсіонерку, раніше не судиму,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три ) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, із дворічним іспитовим строком.

На підставі ч.1 ст.76 КК України під час відбуття іспитового строку, визначено покласти на ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що вона 0.08.2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебуваючи на території храму Православної церкви України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, керуючись метою заподіяння тілесних ушкоджень іншій людині, в ході словесного конфлікту із потерпілим ОСОБА_10 , що виник на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно нанесла предметом, схожим на металеві вила, один удар у праву руку, а саме в ділянку передпліччя потерпілого ОСОБА_10 , чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя зі зміщенням, який відноситься до середньої ступені тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили довготривалий розлад здоров`я.

Не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікації дій обвинуваченої, її захисник - адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій покликається на суворість призначеного ОСОБА_7 покарання і вважає, що вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Зазначає, що в ході судового розгляду ОСОБА_7 визнала вину, вибачилась перед потерпілим, повідомила про добровільне відшкодування потерпілому витрат на лікування, є особою похилого віку, якій виповнилося 71 рік, перебуває на пенсії за віком, раніше не судима, є потерпілою від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесена до 3 категорії, за місцем проживання характеризується лише з позитивної сторони.

На підставі вказаного, захисник просить вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України змінити, призначити останній покарання не пов`язане із позбавленням волі, цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково в сумі 1000 грн. 00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неповнотою судового розгляду.

Вказує, що в ході судового розгляду ОСОБА_7 свою вину не визнала. Остання повідомила, що ОСОБА_10 тілесних ушкоджень не спричиняла. Таким чином місцевим судом помилково було покладено в обґрунтування вироку інформацію, отриману від обвинуваченої під час судових дебатів та в останньому слові про те, що вона нанесла удар по руці потерпілого палкою, яку тримала в руці, попросила вибачення у останнього та готова відшкодувати вартість лікування.

Крім того, судом проігноровано прохання обвинуваченої викликати поліцейських, які були на місці події, та провести додаткову судово-медичну експертизу.

У свою чергу, в матеріалах кримінального провадження відсутня основна частина технічного запису судового засідання щодо допиту більшості свідків та повністю відсутній технічний запис судових дебатів та останнього слова ОСОБА_7 ..

Апелянт зазначає, що у вироку суд першої інстанції посилався на металеві вила, як знаряддя вчинення злочину, які не долучені до справи в якості речового доказу, та в порушення вимог ст.23 КПК України не були предметом безпосереднього дослідження судом.

Також місцевим судом в основу доведеності вини обвинуваченої покладено висновок судово-медичної експертизи № 79 від 12.08.2021, яка проведена на основі медичної картки амбулаторного хворого СМСЧ-3 на ім`я ОСОБА_10 . Проте в матеріалах кримінального провадження та висновку експерта відсутні будь-які докази, що вказана медична картка надавалася експерту слідчим чи потерпілим. Разом з цим, вона відсутня і в матеріалах кримінального провадження, тому апелянт вважає, що експерт отримав докази за власною ініціативою, тобто незаконним шляхом, що суперечить положенням ч.4 ст.69 КПК України.

Крім іншого, на переконання захисника, судом першої інстанції безпідставно покладено в основу вироку протоколи слідчих експериментів від 13.10.2021 за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , оскільки останні попередньо не були допитані в якості свідків, а також протокол слідчого експерименту від 13.10.2021 за участю ОСОБА_10 , в якому зазначено лише показання потерпілого, який розповідає обставини справи, та даний протокол не містить відтворення дій, обстановки та обставин події. Зазначає, що слідчі експерименти проведено із залученням в якості статиста працівника поліції, а в протоколах відсутні додатки про долучення картки пам`яті з фотознімками слідчого експерименту, як того вимагають приписи ст.105 КПК України.

Сторона захисту зазначає, що стягуючи зі ОСОБА_7 витрати на лікування потерпілого, суд не взяв до уваги відсутність в позовній заяві медичних рекомендацій, а саме які медичні препарати були призначені лікарем ОСОБА_10 з приводу лікування отриманої травми.

Враховуючи вказане вище, апелянт просить скасувати вирок місцевого суду та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачену та її захисника, які підтримали апеляцію захисника ОСОБА_8 у повному обсязі, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 не підтримали, просили скасувати судове рішення та закрити кримінальне провадження, прокурора, який заперечив апеляційні скарги і просив вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто в тому числі ухвалене з дотриманням вимог кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 цього Кодексу, з наведенням належних та достатніх мотивів і підстав його ухвалення.

Законним є судове рішення, постановлене за умови правильного застосування кримінального закону і дотримання при проваджені у справі кримінально-процесуального закону.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладений на слідчого та прокурора, які зобов`язані зібрати, перевірити та оцінити докази з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Положеннями ст.94 КПК України регламентовано, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з приписами ч.1 ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Нормами п.4 ч.1 ст.411 КПК України передбачено, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

Основою мотивувальної частини вироку є аналіз і оцінка досліджених судом доказів. При ухваленні вироку мають одержати оцінку всі докази, розглянуті в судовому засіданні: як докази, на підставі яких суд визнав установленими ті або інші обставини, так і ті з них, через які суд дійшов висновку, що деякі обставини не мали місці в дійсності. Прийняття одних і відхилення, неврахування інших доказів судом має бути вмотивованим. Підставою неврахування доказів є відсутність у них відомостей про обставини кримінального правопорушення властивостей належності, допустимості або їх недостовірності.

На переконання апеляційного суду, оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_7 , вказаним вище вимогам закону не відповідає.

Визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, суд першої інстанції фактично послався на показання потерпілого та свідків сторони обвинувачення ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також висновок судово-медичної експертизи № 79 від 12 серпня 2021 року та інші письмові докази. У свою чергу, показання обвинуваченої та свідка сторони захисту ОСОБА_13 судом до уваги не було взято.

Проте такі висновки місцевого суду є передчасними, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, є суперечливими та зробленими без урахування всіх обставин даного кримінального провадження.

Відповідно до оскаржуваного вироку, потерпілий ОСОБА_10 пояснив суду, що під час сварки на території біля храму ОСОБА_7 металевою частиною вил, які тримала в руках, нанесла йому удар по руці.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтвердили надані потерпілим пояснення щодо нанесення обвинуваченою ОСОБА_7 удару потерпілому металевою частиною вил.

У свою чергу, під час дачі пояснень обвинувачена ОСОБА_7 , як вказує захисник ОСОБА_8 , своєї вини не визнавала, заперечувала нанесення потерпілому будь-яких ударів, в тому числі металевою частиною НОМЕР_1 .

Свідок сторони захисту ОСОБА_13 пояснила, що обвинувачена під час конфлікту на території церкви в с.Заболоття не наносила ударів потерпілому, не мала в руках ніяких предметів, а агресивно поводив себе якраз потерпілий ОСОБА_10 та інші особи.

Однак, як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, суд першої інстанції вказав, що під час судових дебатів та останнього слова обвинувачена ОСОБА_7 визнала, що нанесла удар у руку потерпілого палкою, яку вона тримала в руці. А покази свідка ОСОБА_13 суд не взяв до уваги у зв`язку з тим, що у відповідності до показань потерпілого, свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 свідок ОСОБА_13 не була очевидцем події, оскільки прийшла на територію храму пізніше.

Для перевірки достовірності викладених у вироку показів вказаних вище осіб, апеляційним судом було прослухано звукозапис судового засідання від 14.12.2021 та 14.09.2022, під час яких обвинувачена, потерпілий та свідки надавали пояснення по суті справи. Вказані звукозаписи хоча і наявні в матеріалах справи, проте більша їх частина, зокрема, показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , судові дебати і останнє слово обвинуваченої, дуже погано прослуховуються, у зв`язку з цим встановити відповідність показань вказаних осіб викладених у вироку та їх звуковому аналогу апеляційний суд позбавлений. У свою чергу, журнал судового засідання від 14.12.2021 (т.2 а.к.п.62-64) містить загальні фрази, які не містять інформації про події кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_7 , висловлені свідками, потерпілим та самою обвинуваченою.

Частиною 4 статті 107 КПК України передбачено, що фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді під час судового провадження є обов`язковим, крім випадків, визначених у цій нормі (у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб).

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 КПК України відсутність у матеріалах провадження журналу судового засідання або технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції, є однією з підстав, за наявності якої судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню унаслідок істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Разом з тим апеляційний суд звертає увагу на те, що згідно зі ст.412 КПК України невід`ємною властивістю поняття «істотність порушення вимог кримінального процесуального закону» є його здатність перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Отже, системно-структурний аналіз зазначених норм КПК України свідчить, що для з`ясування питання про те, як неповне фіксування судового провадження за допомогою технічних засобів вплинуло на законність ухваленого судом рішення, необхідно виходити з «рівня істотності» відхилень від вимог норми кримінального процесуального права.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що на технічному носії інформації є звукозапис судового засідання у суді першої інстанції від 14.12.2021 та 14.09.2022, які погано прослуховується.

При цьому в матеріалах провадження наявний журнал судового засідання від вказаної дати, в якому хоча і відображено хід судового розгляду, про з якого не можна встановити змісту наданих обвинуваченою, потерпілим та свідками показів.

На переконання суду апеляційної інстанції, погана якість запису в деяких місцях даних судових засідання дорівнює порушенню, передбаченому п.7 ч.2 ст.412 КПК України, яке є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Крім зазначеного, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень частини 1 статті 84 КПК доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Частина 2 статті 84 КПК визначає вичерпний перелік процесуальних джерел доказів у кримінальних провадженнях щодо злочинів, серед яких є показання.

У свою чергу показання це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження (частина 1 статті 95 КПК).

Процесуальний порядок допиту у судовому провадженні врегульований статтями 351 - 354, 356 КПК.

Окрім надання показань, кримінальний процесуальний закон надає можливість нарізних етапах провадження учасникам надати свої пояснення. Такі пояснення можуть стосуватися висловлювання позиції щодо поданих клопотань, скарг, у тому числі апеляційних, касаційних, тощо.

Проте, показаннями, які отримуються у суворо передбаченій процесуальній формі, не слід ототожнювати з поясненнями, які не є джерелами доказів у кримінальних провадженнях щодо злочинів.

Як вказує захисник та вбачається з матеріалів справи, що 14.12.2021 у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 надала показання з приводу пред`явленого їй обвинувачення та заперечила свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні. У свою чергу, вже на етапі судових дебатів обвинувачена ОСОБА_7 вказала, що нанесла удар у руку потерпілого палкою, а не металевою частиною вил, як про це стверджує сторона обвинувачення.

На переконання апеляційного суду, з огляду на зазначене вище, суд першої інстанції не мав права покладати інформацію, отриману від обвинуваченої під час судових дебатів, в обґрунтування вироку, оскільки вона є такою, що отриманна не із передбачених кримінальним процесуальним законом джерел (один з критеріїв допустимості).

Таким чином, місцевий суд, незважаючи на те, що обвинувачена ОСОБА_7 під час дачі показань свою вину в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала, у вироку зазначив, що крім показань обвинуваченої, потерпілого та свідків її вина підтверджується і сукупністю досліджених доказів.

Отже, в оскаржуваному вироку суд допустив суперечності та не спростував показань обвинуваченої про її непричетність до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Також судом зазначено, що показання свідка ОСОБА_13 про те, що ОСОБА_7 під час конфлікту біля церкви не наносила ударів потерпілому, не мала в руках ніяких предметів, агресивно поводив себе саме потерпілий та інші особи. які зламавши частину огорожі, проникли на територію храму, суперечать показанням самої обвинуваченої ОСОБА_7 ..

Хоча, з викладених у вироку показань обвинуваченої ОСОБА_7 убачається, що вона не визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, і не вказала про обставини спричинення нею тілесних ушкоджень потерпілому.

Проте, суд першої інстанції, залишив поза увагою викладені у вироку показання обвинуваченої, та вказав, що не бере до уваги показання свідка ОСОБА_13 , оскільки вони суперечать показанням обвинуваченої ОСОБА_7 ..

Також як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №79 від 12.08.2021 (т.1 а.к.п.12), у потерпілого ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому обох кісток нижньої третини правого передпліччя зі зміщенням. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень спричинивши довготривалий розлад здоров`я. Вказаний висновок експертизи підтверджує лише наявність в потерпілого тілесних ушкоджень від дії тупого предмету, можливо, при різних обставинах, однак не містить відомостей щодо механізму, характеру та кількості нанесених тілесних ударів, виду травматичної дії (предмета) від якого могли дані тілесні ушкодження настати. Відповіді на дані питання могли підтвердити чи спростувати твердження сторони обвинувачення щодо нанесення обвинуваченою ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому саме металевою частиною вил, а не іншими предметами, зокрема, палкою, як про це було сказано обвинуваченою під час судових дебатів. Кріт цього, даний висновок не містить відповіді на питання, поставлене у постанові про призначення експертизи, чи характерні дані тілесні ушкодження для виникнення у результаті само падіння з висоти власного росту.

Слід звернути увагу, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей про надання експерту картки амбулаторного хворого СМСЧ-3 на ім`я ОСОБА_10 дізнавачем чи самим потерпілим. Вказані неточності не були усунуті місцевим судом при безпосередньому дослідженні вказаного доказу шляхом допиту експерта ОСОБА_14 , який склав вказаний вище висновок.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок чи ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді в суді апеляційної інстанції, відповідно до п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону відповідно до ч.1 ст.412 КПК України, є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що вищенаведені порушення у відповідності до ст.412 КПК України є істотними, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення, як того вимагає ст.370 цього ж Кодексу, а відтак такими, які згідно з п.3 ч.1 ст.409, ст.415 КПК України є правовою підставою для скасування судового рішення з призначенням нового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути недоліки, вказані в ухвалі апеляційного суду з дотриманням прав учасників кримінального провадження та вимог кримінального процесуального закону, слід належним чином проаналізувати кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразити це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення, а також ретельно перевірити доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 ..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Володимирецького районного суду Рівненської області від 15 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді