Справа № 307/1524/24
Провадження №1-кп/307/114/24
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

іменем України

23 травня 2024 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , з сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , з сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Тячів матеріали кримінального провадження № 0000168 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, працює оператором АЗС "Ліщина", судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

до Тячівського районного суду Закарпатської області надійшов із Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону затверджений прокурором обвинувальний акт та угода про визнання винуватості від 11 квітня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими наразі достовірно невстановленими особами, користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, організував незаконне переправлення через державний кордон України громадянин України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску. Так, ОСОБА_4 , реалізовуючи спільний із особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою особистого протиправного збагачення, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими наразі достовірно невстановленими особами, на початку лютого 2024 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, підшукав громадян України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та яким повідомив, що може посприяти у їхньому незаконному перетині державного кордону України, обумовивши дату та механізм незаконного переплравлення через державний кордон України, а також визначивши вартість такої незаконної послуги для ОСОБА_6 у сумі 4500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21 лютого 2024 року становить 173 140,00 гривень) та для ОСОБА_7 у сумі 5000 ОСОБА_8 (що згідно з курсом НБУ станом на 21 лютого 2024 року становить 192 378,00 гривень), на що останні надали згоду.

У подальшому, 21 лютого 2024 року, біля 18 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки "VolkswagenGolf", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , разом із особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, приїхав до автостанції у м. Тячів, за адресою: АДРЕСА_2 , де до них до автомобіля підсів ОСОБА_7 .

Після цього, не зупиняючись на вчиненому, а продовжуючи свої протиправні дії, 21 лютого 2024 року, біля 18 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки "VolkswagenGolf", з державним номерним знаком НОМЕР_1 , разом із особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, приїхав до смт. Тересва Тячівського району Закарпатської області, де біля готелю "Затишок", за адресою: АДРЕСА_3 , зустрілись з ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, який підсів до зазначеного автомобіля, та, у подальшому, передав ( ОСОБА_6 ) особі, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, грошові кошти у розмірі 4500 доларів США (що згідно з курсом НБУ станом на 21 лютого 2024 року становить 173 140,00 гривень), як грошову винагороду для ОСОБА_4 , особи, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та інших наразі достовірно невстановлених осіб за незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, здійснюючи свою протиправну діяльність за заздалегідь обумовленим планом, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, діючи за попередньою змовою групою осіб з особою, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження та іншими наразі достовірно невстановленими особами, задля незаконного переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, отримавши вказану суму грошових коштів від ОСОБА_6 , який діяв під контролем правоохоронних органів, рухаючись у напрямку с. Грушово Тячівського району Закарпатської області, до лінії розмежування українсько - румунського кордону, перебуваючи у салоні транспортного засобу марки "VolkswagenGolf", з державними номерними знаками НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та особа, щодо якої виділено матеріали в окреме провадження, надали вказівку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вимкнути їхні мобільні телефони, провели інструктаж вказаним особам щодо механізму, особливостей та місця незаконного перетину ними державного кордону України, та з метою уникнення викриття їх протиправних дій військовослужбовцями Державної прикордонної служби України здійснили виїзд у АДРЕСА_4 на ґрунтову дорогу по вул. Думброва, де навпроти будинку АДРЕСА_1 були виявлені та затримані працівниками правоохоронних органів.

Ці дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, вчинені щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчинені з корисливих мотивів.

11 квітня 2024 року було укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , яку ними підписано, і в якій вони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, а також в якій ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у зазначеному діянні і зобов`язується у повному обсязі, сформульованої підозри, беззастережно визнати свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення у судовому провадженні. Також, з угоди вбачається, що сторони врахували ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до тяжкого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання та обставини, що обтяжують покарання.

Сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за ч.3 ст. 332 КК України, із застосуванням положень ст.69 КК України, основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 3 ст. 332 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з конфіскацією майна, із звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання з визначенням іспитового строку та покладанням передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, та не застосовувати додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, жодних клопотань не подавав.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні підтримали угоду про визнання винуватості та просили суд таку затвердити. Іспитовий строк просили встановити строком на 1 рік.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені йому п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також, в підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання.

В судовому засіданні суд переконався в тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: 1) затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу; 2) закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; 3) повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; 4) направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; 5) призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру; 6) доручити представнику персоналу органу пробації скласти досудову доповідь.

На виконання вимог п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та закону.

Відповідно до ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 475 КПК України у резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Проаналізувавши зміст угоди про визнання винуватості, суд приходить до висновку, що вказана угода не відповідає критеріям, встановленим ч.7 ст.474 КПК України, оскільки прокурором в судовому засіданні необґрунтовано доцільність призначення обвинуваченому, який вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, покарання із застосуванням ст.ст. 69, 75, 77 КК України, а сама угода спрямована лише винятково на задоволення приватного інтересу обвинуваченого в частині призначення найменшого покарання, а тому у суду відсутні підстави вважати, що умови угоди відповідають інтересам суспільства.

Під час укладення угоди сторонами не проаналізовано та не враховано конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, що на думку суду не дає підстави для узгодження найменшої міри покарання ОСОБА_4 при укладанні угоди про визнання винуватості.

Статтею 2 КПК України визначено, що одними із завдань кримінального провадження є захист суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин угода про визнання винуватості від 11 квітня 2024 року, укладена між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу та не відповідає інтересам суспільства.

Відповідно до ч.7 ст. 474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

За таких обставин в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, а кримінальне провадження повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

На підставі встановленого та керуючись ст.ст. 314-317, 395, 474 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

В затвердженні угоди про визнання винуватості між прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , з участю захисника ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України - відмовити та повернути кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1