КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

перекладача ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 22 квітня 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.04.2024 задоволено частково клопотання старшого детектива відділу детективів Головного підрозділу детективів Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 , погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 42 дні, тобто до 02.06.2024 включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 650 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 968 200 000 гривень, із покладенням на нього, у випадку внесення застави, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до

______________________________________________________________________________

Справа № 761/14199/24 Слідчий суддя - ОСОБА_14

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3499/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

детектива, прокурора та суду, в залежності від стадії кримінального провадження, по першому виклику у даному кримінальному провадженні; не виїжджати за межі населеного пункту свого місця проживання без дозволу детектива, прокурора чи суду; повідомляти детектива, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку; утримуватись від позапроцесуального спілкування з особами, що перебувають у статусі свідків та підозрюваних у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.

Цією ж ухвалою зобов`язано начальника « Ізолятора тимчасового тримання СБУ», забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу, зокрема, в частині проведення медичного обстеження згідно скарг на стан здоров`я ОСОБА_7 та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Надано дозвіл на поміщення ОСОБА_7 до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги відповідно до призначення лікаря.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволенні клопотання детектива.

13.05.2024 від захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 надійшли доповнення до апеляційної скарги, в яких він посилався на відсутність у кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, недоведеність існування жодного з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів.

Зокрема, апелянт зазначав, що матеріали клопотання не містять жодного доказу, який би підтверджував наявність у діях підозрюваного будь-яких ознак кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зібраними в ході даного кримінального провадження доказами підтверджується лише те, що від імені підозрюваного як клієнта АТ КБ «Приватбанк» у відповідні дати протягом 2013-2014 рр. через касу Головного офісу АТ КБ «Приватбанк» було внесено готівкові кошти на його банківський рахунок.

Підозрюваний не знав та не міг знати про подальший рух внесених ним готівкових коштів, про походження безготівкових коштів, які були внесені на його банківський рахунок, та стороною обвинувачення не було надано жодного доказу, який би підтверджував протилежне.

На переконання апелянта, наведене свідчить про відсутність у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень.

Також апелянт зазначав про відсутність події інкримінованих злочинів, посилаючись на те, що будь-яких підтверджень нестачі у АТ КБ «Приватбанк» 5,8 млрд грн. готівкових коштів стороною обвинувачення надано не було, та за наслідками проведених станом початок 2014 та 2015 років ревізій матеріальних цінностей у АТ КБ «Приватбанк» не було виявлено будь-яких недостач.

За допомогою отриманих стороною захисту в порядку тимчасового доступу первинних документів у АТ КБ «Приватбанк» вдалось повністю встановити рух внесених 30.12.2013 року ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 770 573 563,84 грн., відповідно до яких підтверджується отримання Столичною філією AT КБ «Приватбанк» безготівкових коштів від ПАТ «КБ «Союз» на загальну суму 770 573 563,84 грн., та видача коштів у сумі 770 573 563,84 грн Столичною філією AT КБ «Приватбанк» для підкріплення операційної каси ПАТ «КБ «Союз».

Також стороною захисту було отримано інформацію про те, що внесені ОСОБА_7 готівкові кошти у Головний офіс АТ КБ «Приватбанк» були в подальшому через Столичну філію продані ПАТ «Реал Банк» за безготівкові кошти.

Зі змісту самого клопотання убачається, що внаслідок інкримінованих дій не заподіяно шкоду ПАТ «Нафтохімік Прикарпаття», АТ КБ «Приватбанк», та будь-яким іншим особам.

Жоден із допитаних у справі свідків особисто не перебував у час і у місці, де відбувалася, на думку сторони обвинувачення, імітація внесення готівкових коштів. Судження свідків про фіктивність внесення готівкових коштів грунтуються виключно на їхніх суб`єктивних припущеннях та особистому аналізі, такі показання є недостовірними та неналежними доказами.

При цьому, слідчим до клопотання долучено вибіркові матеріали, та не додано протоколи допитів свідків, з яких убачається, що ні працівникам Головного офісу АТ КБ «Приватбанк», ні посадовим особам НБУ та АТ КБ «Приватбанк» після його націоналізації не було відомо про недостачу готівкових коштів у АТ КБ «Приватбанк» в сумі, яка інкримінована ОСОБА_7 як завдання збитку.

Висновки доданих до клопотання аналітичних продуктів від 14.09.2023 та 18.10.2023 та висновку експертів № 441/1-2/23 від 10.01.2024 не можуть бути належними доказами у справі, оскільки вони засновані на підрядних умовних конструкціях.

У аналітичних продуктах та висновку експертів зазначається, що під час деяких операцій з внесення коштів ОСОБА_7 перебував за межами України. Однак вказане спростовується тим, що підозрюваний був ідентифікований як клієнт банку, та міг підтвердити та верифікувати операції з внесення готівкових коштів шляхом віддаленого їхнього підтвердження за допомогою СМС-верифікації.

Крім того, аналітичні продукти не можуть вважатися доказами у розумінні КПК України, оскільки вони складені самостійно органом досудового розслідування.

На переконання апелянта, висновок експерта №525/1-2/23 від 22.03.2024 лише підтверджує невинуватість підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оскільки каса Головного офісу АТ КБ «Приватбанк», до якої від імені підозрюваного вносилися готівкові кошти, була ліквідована у 2021 році, а у програмному комплексі «Промінь» АТ КБ «Приватбанк» міститься інформація про внесення підозрюваним готівкових коштів.

Долучені до клопотання рапорти СБ України, заяви про залучення АТ КБ «Приватбанк» як потерпілого, лист НБУ від 06.12.2023 не можуть бути доказами у справі.

Крім того, захисник зазначав, що у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, не зважаючи на відсутність зміни підозри підозрюваному, міститься опис обставин щодо нібито збільшення активу ОСОБА_7 внаслідок зменшення активу ПАТ «Укрнафта», тобто фактично викладено підозру у нібито вчиненні підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

На переконання захисника, епізод про завдання збитків ПАТ «Укрнафта» та епізод про нібито імітування внесення ОСОБА_7 грошових коштів в АТ КБ «Приватбанк» є взаємовиключними, оскільки внесення неіснуючих готівкових коштів до каси банку, повністю виключає реальне внесення в касу банку готівкових коштів, отриманих внаслідок укладення ПАТ «Укрнафта» договорів з ПАТ «КУГР».

Крім того, у 2014-2015 роках вже здійснювалися досудові розслідування у кримінальних провадженнях, предметом яких були усі ті ж самі правочини між ПАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» (далі ПАТ «КУГР») і ПАТ «Укрнафта», ПАТ «Карпатське управління геофізичних робіт» і договором № 999/97 про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, та вказані кримінальні провадженні неодноразово були закриті.

Крім того, апелянт зазначав, що строк притягнення до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення інкримінованих дій) сплинув 19.02.2019, а тому повідомлення про підозру ОСОБА_7 є завідомо необгрунтованим.

Юридичними радниками потерпілого AT КБ «Приватбанк» - юридичною компанією HOGAN LOVELS у відповідності до Наказу про замороження активів фактично погоджено оплату ОСОБА_7 юридичних послуг на загальну суму 20 925 163,75 євро юридичній компанії FIELDFISHER LLP. Наведене, на думку захисника, свідчить про необгрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, в частині здійснення ОСОБА_7 перерахування у сумі 20 966 012 євро на рахунок FIELDFISHER LLP (Велика Британія).

Посилаючись на недоведеність існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апелянт зазначав, що наявність у даній справі первинних фінансових документів повністю спростовує версію сторони обвинувачення щодо невнесення підозрюваним грошових коштів до AT КБ «Приватбанк», а відтак знищення таких документів - не в інтересах підозрюваного.

Ризик впливу підозрюваного на свідків в даному випадку є лише припущеннями органу досудового розслідування.

Підозрюваний з весни 2019 року безперервно перебував на території України, а також самостійно прибув до слідчого судді, де вирішувалось клопотання про застосування запобіжного заходу, а тому ризик переховування є безпідставним.

Стороною обвинувачення не обґрунтовано, чому запобіжний захід у виді домашнього арешту не є достатнім для запобігання зазначених ризиків.

Крім того, захисник посилався на здійснення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні із порушенням правил підслідності, оскільки, згідно положень п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України, підслідність у даній справі належить Національному антикорупційному бюро України.

Також, апелянт посилався на непомірність визначеної судом застави, та зазначав, що в межах наявної в провадженні Високого суду Правосуддя справи 19.12.2017 було видано ордер на заморожування активів ОСОБА_7 , відповідно до умов якого, витрати ОСОБА_7 не можуть перевищувати 20 тис. фунтів стерлінгів на тиждень, що становить близько 1 000 000 грн.

Відтак, розмір застави, який може сплатити ОСОБА_7 , об`єктивно обмежується вищевказаною сумою, та є співмірним із максимально визначеним КПК України розміром застави у 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Крім того, захисник зазначав, що на підставі результатів обстежень ОСОБА_7 ТОВ «Єврейський медичний центр Джей Ем Сі» складено відповідний консультативний висновок, у якому зазначено, що у ОСОБА_7 відмічається негативна динаміка стану здоров`я та встановлено ряд діагнозів.

Підозрюваному рекомендовано зміну умов перебування пацієнта та спостереження і лікування у спеціалізованих медичних закладах.

На переконання захисника, необхідних медичних обстежень за понад 5 місяців перебування підозрюваного під вартою та після систематичних скарг проведено не було, та вищенаведеним підтверджується, що стан здоров`я ОСОБА_7 не є сумісним із перебуванням під вартою та потребує надання постійної спеціалізованої медичної допомоги.

У судовому засіданні, під час апеляційного розгляду 30.05.2024 надійшли заяви ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , в яких останні зазначили, що поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, та зобов`язуються, за необхідності, доставити його на першу вимогу до органу досудового розслідування або суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 , його захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 . ОСОБА_8 , та захисника ОСОБА_22 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, заслухавши поручителів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , які підтримали подані заяви про особисту поруку підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з доповненнями захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та подані заяви про особисту поруку ОСОБА_7 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним підрозділом детективів Бюро економічної безпеки України здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000034 від 11.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 263 КК України, а також за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, та за підозрою ОСОБА_23 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно даних клопотання, 02.09.2023 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190 (в редакції, чинній до 11.08.2023) та за ч. 3 ст. 209 КК України.

14.09.2023 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні організації підробки документів на переказ та інших засобів доступу до банківських рахунків, вчиненій організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України; у організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому організованою групою, в особливо великих розмірах, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; та у набутті, володінні, використанні, розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, вчиненому організованою групою, в особливо великому розмірі, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.09.2023 задоволено частково клопотання детектива та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів до 31.10.2023 включно, із визначенням застави у розмірі 190 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 509 960 000 грн. 00 коп., із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 15.09.2023 задоволено частково клопотання детектива та змінено підозрюваному ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в частині визначення застави, та визначено підозрюваному заставу у розмірі 1 450 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 3 891 800 000 грн. 00 коп., із покладенням на нього у разі внесення застави обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 06.10.2023 залишено без змін ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва 15.09.2023.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_24 від 24.10.2023 строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000034 продовжено до трьох місяців, тобто до 02.12.2023.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.10.2023 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 02.12.2023 включно, із визначенням розміру застави, що становить 3 891 800 000 грн., із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 16.11.2023 застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, при цьому зменшено розмір застави з 3 891 800 000 грн. до 3 000 712 000 грн. із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.11.2023 продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до 02.03.2024 включно.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 28.11.2023 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 26.01.2024 включно, із визначенням застави у виді 3 000 712 000 грн., та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21.12.2023 застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, при цьому зменшено розмір застави з 3 000 712 000 грн. до 2 700 000 000 грн., із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.01.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 02.03.2024 із визначенням застави в розмірі 2 650 000 000 грн. та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26.02.2024 застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, при цьому зменшено розмір заставу з 2 650 000 000 грн. до 2 550 000 000 грн. із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.02.2024 продовжено строк досудового розслідування до дев`яти місяців, тобто до 02.06.2024.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.02.2024 продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 25.04.2024 із визначенням застави в розмірі 2 400 000 000 грн. та покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11.04.2024 застосований до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін, при цьому зменшено розмір застави з 2 400 000 000 грн. до 2 300 000 000 грн. із покладенням на нього, у разі внесення застави, обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України

18.04.2024 детектив Бюро економічної безпеки України ОСОБА_13 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, до 02.06.2024, із визначенням застави у виді 2 300 000 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.04.2024 задоволено частково клопотання детектива та продовжено підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 42 дні, тобто до 02.06.2024 включно.

Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу в розмірі 650 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 968 200 000 гривень, із покладенням на нього, у випадку внесення застави, обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до детектива, прокурора та суду, в залежності від стадії кримінального провадження, по першому виклику у даному кримінальному провадженні; не виїжджати за межі населеного пункту свого місця проживання без дозволу детектива, прокурора чи суду; повідомляти детектива, прокурора чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та засобів зв`язку; утримуватись від позапроцесуального спілкування з особами, що перебувають у статусі свідків та підозрюваних у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон чи інший документ, що надає право виїзду за межі України.

Цією ж ухвалою зобов`язано начальника « Ізолятора тимчасового тримання СБУ», забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу, зокрема, в частині проведення медичного обстеження згідно скарг на стан здоров`я ОСОБА_7 та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу.

Надано дозвіл на поміщення ОСОБА_7 до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги відповідно до призначення лікаря.

З висновками слідчого судді, викладеними в оскаржуваній ухвалі, колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала слідчого судді, яка переглядається, виходячи з тих обставин кримінального провадження, які існували на день її постановлення.

На переконання колегії суддів, при прийнятті рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя дійшов вірного висновку про доведеність наявності обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри останнього у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, що підтверджується фактичним даними, наданими суду та наведеними у рішенні слідчого судді.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Слідчим суддею досліджено доводи клопотання детектива щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання ОСОБА_7 під вартою та встановлено, що необхідно провести ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, зокрема отримати відповіді на запити; допитати свідків за клопотаннями сторони захисту; допитати представника потерпілого; здійснити тимчасові доступи до речей та документів; встановити місцезнаходження свідка; та виконати ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без проведення яких закінчення досудового розслідування є неможливим.

Перевіряючи доводи клопотання детектива на предмет продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження їх існування, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також з огляду на характер та наслідки кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється.

Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається детектив у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, в сукупності із вищезазначеними обставинами, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, майновий та сімейний стан, репутацію, спосіб життя, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти ризикам, які зазначені у клопотанні детектива.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

У справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді про необхідність продовження на даній стадії досудового розслідування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів може виявитися не достатнім для забезпечення існуючих ризиків, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону і правовими позиціями ЄСПЛ.

На переконання колегії суддів, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які хоча певною мірою зменшилися з часу застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, проте продовжують існувати, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти таким ризикам.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 , ніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

З цих же підстав колегія суддів не убачає підстав для задоволення заяв ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки на переконання колегії суддів, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Крім того, на переконання колегії суддів, слідчий суддя станом на день розгляду клопотання, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та розмір збитків, заподіяння яких, згідно даних повідомлення про підозру, інкриміновано ОСОБА_7 , дійшов обгрунтованого висновку про можливість визначення йому застави у розмірі, меншому ніж розмір застави, який просив визначити детектив у клопотанні, визначивши заставу у виді 650 000 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 968 200 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінальних правопорушень, відсутності доказів на підтвердження заподіяної шкоди, безпідставність висновків про недостачу готівкових коштів у АТ КБ "Приватбанк" у розмірі 5,8 млрд. грн., а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, зокрема аналітичних продуктів, висновків експертів та пояснень свідків, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Крім того, посилання апелянта на те, що строк притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 2 ст. 200 КК України (в редакції, що діяла станом на момент вчинення інкримінованих дій) сплинув 19.02.2019, наданій стадії досудового розслідування не впливає на правильність висновків слідчого судді про обгрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Чинними КК та КПК України передбачено окремий порядок, передбачений ст. 49 КК України та ст. 284 КПК України, щодо вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності кримінального правопорушення, та вирішення вказаних питань в ході розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо особи, законом не передбачено.

Посилання апелянта на те, що до клопотання про продовження строку тримання під вартою долучено лише вибіркові матеріали, не може бути самостійною підставою для відмови у задоволенні поданого клопотання.

З аналізу положень чинного КПК України убачається, що слідчий або прокурор є самостійними у виборі переліку матеріалів, які він вважає за необхідне долучити до клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу на обгрунтування його доводів, та кримінальний процесуальний закон України не містить вимог щодо долучення до клопотання усіх матеріалів, здобутих в ході досудового розслідування.

Доводи захисника в апеляційній скарзі про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000034 здійснюється неналежним органом з порушенням правил підслідності, визначених ст. 216 КПК України, оскільки підслідність у даній справі, на думку захисника, належить Національному антикорупційному бюро України, фактично стосуються питань оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів. Однак з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру та підлягають перевірці судом під час розгляду кримінального провадження по суті.

Доводи апелянта про те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих йому діянь, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що детективом у клопотанні доведено продовження існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

При цьому, посилання захисника на те, що підозрюваний з весни 2019 року безперервно перебував на території України, а також самостійно прибув у судове засідання по застосуванню запобіжного заходу, самі по собі не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного, та не свідчать про відсутність існування ризику переховування підозрюваного на наступних етапах досудового розслідування.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов правильного висновку про продовження його існування, оскільки такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені в апеляційній скарзі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та не є достатніми підставами для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Дослідивши доводи сторони захисту у цій частині, колегія суддів дійшла висновку про відсутність у справі належних доказів, які б підтверджували, що встановлені слідчим суддею ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, знищення, сховання або спотворення речей та документів та незаконного впливу на свідків та іншого підозрюваного, на день апеляційного розгляду клопотання втратили свою актуальність.

При вирішенні питання про продовження щодо підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, надав належну оцінку в сукупності всім обставинам, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбаченим ст. 178 КПК, у тому числі даним про стан здоров`я підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку, що такі відомості не спростовують висновків про продовження існування ризиків у кримінальному провадженні та необхідність продовження строку тримання під вартою.

Крім того, колегією суддів в ході судового розгляду досліджено усі надані стороною захисту відомості про стан здоров`я підозрюваного та наявність у нього ряду захворювань, відомості про назви та перебіг яких містяться в матеріалах судової справи.

Разом з тим, надані відомості про стан здоров`я не можуть слугувати самостійною підставою для пом`якшення підозрюваному запобіжного заходу, оскільки стороною захисту не надано доказів про неможливість утримання підозрюваного під вартою та неможливість отримання ним необхідного лікування в умовах установи попереднього ув`язнення, як не надано і відомостей про те, що наявні та діагностовані у ОСОБА_7 захворювання відносяться до переліку хвороб, які несумісні із триманням під вартою.

Крім того, посилання сторони захисту на погіршення стану здоров`я підозрюваного були враховані слідчим суддею під час розгляду клопотання, унаслідок чого ухвалою слідчого судді зобов`язано начальника « Ізолятора тимчасового тримання СБУ» забезпечити додержання права підозрюваного ОСОБА_7 на належну медичну допомогу та надано дозвіл на поміщення ОСОБА_7 до відповідного медичного закладу для надання медичної допомоги відповідно до призначення лікаря.

Інші доводи апеляційної скарги з доповненнями висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Крім того, як убачається із наданої прокурором під час апеляційного розгляду ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.05.2024, вказаною ухвалою продовжено строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 до 22.07.2024, із визначенням застави та покладенням на нього обов`язків, передбачених ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22.04.2024.

Таким чином, станом на день апеляційного розгляду підозрюваному продовжено строк тримання під вартою на новий строк.

За таких обставин у їх сукупності, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 199, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_10 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 22 квітня 2024 року, - без змін.

У задоволенні заяв ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 про особисту поруку підозрюваного ОСОБА_7 , - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3