У Х В А Л А Справа № 932/661/24

Іменем України Провадження № 1-кс/932/255/24

31 січня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду у м. Дніпрі клопотання слідчого по кримінальному провадженню № 0000344, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

29 січня 2024 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , що погоджене із прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 , у якому слідчий прохає накласти арешт у вигляді заборони на відчуження, розпорядження та користування на транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 .

Необхідність накладення арешту обґрунтовує наступним чином. Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2024 року водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Набережна Заводська, в районі електроопори 357 скїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яки перетинав проїзну частину дороги по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження.

Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0000344 від 27.01.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

26.01.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесена постанова про визнання транспортного засобу марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Володілець майна у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Розглянувши клопотання, дослідивши долучені до нього додатки, приходжу до висновку про задоволення клопотання, з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів, долучених до клопотання, вбачається, що слідчим здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000344 від 27.01.2024 року, з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України.

Так, вилучений в ході огляду дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: пошкодження переднього бампера, передньої правої фари, лобового скла.

27.01.2024 року слідчим СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області винесено постанову про визнання транспортного засобу марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Тому, з метою збереження речового доказу по справі, яким є транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , задля подальшого проведення з ним відповідних слідчих дій та для доведення чи спростування події злочину та вини особи, яка вчинила ДТП, є доцільним накладення на нього арешту у вигляді заборони на розпорядження, користування та відчуження майна.

На даному етапі досудового розслідування його потреби виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 103, 110, 167, 170-173, 309-310, 369, 371-372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000344 задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб марки «ЗАЗ 110307» р.н. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1