Провадження № 1-кс/344/7141/23
У Х В А Л А

10 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000365 від 07.09.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.240 КК України. Ухвалою слідчого судді Долинського районного суду від 13.09.2023 року накладено арешт на автомобіль марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 з позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним транспортним засобом, належним користувачем якого є заявник. Місцем зберігання автомобіля марки «ЗІЛ 131» д.н.з. НОМЕР_1 визначено територію господарського двору відділення поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області. Приблизно 4-5 вересня 2023 року до заявника звернувся житель смт.Рожнятів ОСОБА_4 , який попросив надати автомобілем марки «ЗІЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 послуги із перевезення піщано-гравійної суміші для підсипання сільської дороги в с.Вишків, Вигодського ТГ Калуського району, оскільки та перебуває у незадовільному стані. ОСОБА_4 запевнив, що дозвіл на забір піщано-гравійної суміші йому надала староста Вишківського Старостинського округу Вигодської селищної ради, оскільки у неї наявні всі відповідні дозволи. Заявник не знав і не здогадувся, що дозволи відсутні, тим більше, що до перевезення піщано-гравійної суміші були задіяні ще інші транспортні засоби. У кримінальному провадженні згаданий автомобіль визнаний речовим доказом, із його кузова відібрано зразки сипучої речовини, тому заявник вважає, що на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні арешту на вказаний автомобіль із позбавленням права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним транспортним засобом, оскільки вважає, що із автомобілем на даний час проведено всі необхідні слідчі дії.

Заявник в судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити.

Орган досудового розслідування повідомлений належним чином про дату та час судового розгляду.

Відповідно до ухвали слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2023 року на транспортний засіб марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 накладено арешт, позбавлено права на відчуження, розпорядження та/або користування арештованими транспортними засобами осіб, які наділені правами на вищевказані дії.

В ухвалі слідчого судді Долинського районного суду Івано-Франківської області від 13.09.2023 року зазначено, що транспортний засіб визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000365 , про що свідчить постанова про визнання речей речовими доказами та долучення речових доказів до матеріалів кримінального провадження від 08.09.2023 року.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_1 зареєстровано ОСОБА_5 .

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме майно щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В ст.174 КПК України визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Отже арешт може бути скасовано у випадку, якщо відповідна особа доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так суб`єкт клопотання не оспорював і не заперечив правових підстав накладення відповідного арешту.

Отже судом раніше встановлено, що арешт на майно накладено обґрунтовано; майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, згідно з якою речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті його розгляду. До вказаного часу докази повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Таким чином, перед судом не доведено тієї обставини, що арешт відповідного майна здійснено без правових підстав, не доведено, що необхідність в збереженні речового доказу відпала.

При цьому арешт речового доказу здійснено саме з метою забезпечення збереження речового доказу у незмінному стані, усунення ризиків зміни речового доказу, знищення чи спотворення відповідних якостей речового доказу, що використовуються під час доказування фактичних обставин, що становлять предмет кримінального провадження.

Також важливо відзначити, що відповідно до ст. ст. 7, 22 КПК України обвинувачення підтримується прокурором, а відповідно до ст. 23, 95 КПК України суд безпосередньо досліджує докази, під час судового розгляду кримінального провадження.

Отже питання підтримання державного обвинувачення у відповідному кримінальному провадженні вирішується прокурором. Тому питання використання доказу в процесуальній діяльності до завершення кримінального провадження підлягає вирішенню прокурором, а не слідчим.

Отже для вирішення питання повернення речового доказу заявник зобов`язаний був звернутися до уповноваженого кримінальним процесуальним законом суб`єкта, якому належить право на підтримання обвинувачення за опосередкуванням відповідних доказів, яким є прокурор, а не слідчий.

Крім цього, до завершення кримінального провадження все ще зберігається потреба у дослідженні речового доказу судом. Таким чином потреба, з якою було встановлено арешт речового доказу все ще не відпала. Отже потреба в арешті речового доказу на даний час не відпала.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Таким чином, перед судом не доведено наявності правових підстав для скасування арешту речового доказу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не наддала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С ТА Н О В И В:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1