Провадження № 11-кп/824/214/2024 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

суддів ОСОБА_2 (головуюча), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0003310 від 24.11.2022 за апеляційною скаргою прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, з середньою освітою, не заміжню, офіційно непрацевлаштовану, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

- 03.01.2018 Миргородським міським судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;

- 11.04.2019 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 15.04.2019 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, 71, 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 02.12.2019 Шевченківським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 3 місяців позбавлення волі, звільнена 10.06.2020 по відбуттю строку покарання;

засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

на підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю в 3 роки;

на підставі ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

зараховано в строк покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 24.11.2022 по 26.11.2022 включно.

вирішено питання про речові докази;

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 24 листопада 2022 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину «Cropp», який розташований в ТРЦ «Lavina Mall» за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-Д, з метою незаконного заволодіння чужим майном, повторно, взяла чоловічі спортивні штани вартістю 879 грн. 20 коп. (без ПДВ), які поклала в свою сумку, що мала при собі, та не розрахувавшись за них направилась до виходу з магазину, однак була зупинена працівниками охорони ТРЦ «Lavina Mall». Таким чином, ОСОБА_7 виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, який не було закінчено з причин, що не залежали від її волі.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, указала на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої через м`якість. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що суд необґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, незаконно звільнивши останню від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Указала, що місцевим судом не було надано належної та достатньої правової оцінки підвищеному рівню суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, що за критерієм тяжкості відносяться до тяжкого злочину. Також апелянт звернула увагу про недостатнє врахування місцевим судом тієї обставини, що злочин обвинуваченою був вчинений в умовах воєнного стану, що на переконання прокурора, суттєво підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 діяння. Крім того, судом не в повній мірі враховано дані щодо особи обвинуваченої, а саме те, що ОСОБА_7 неодноразово судима за вчинення корисливих злочинів, лише 10.06.2020 звільнена по відбуттю строку покарання у виді позбавлення волі, проте на шлях виправлення не стала та повторно вчинила новий злочин проти власності. Таким чином вважала, що висновки суду про можливість звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням суперечать принципу справедливості покарання та не відповідають його меті - виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Просила вирок скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку: прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити; обвинуваченої, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, захисника обвинуваченої, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з огляду на таке.

Рішення суду в частині фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється.

За змістом ч. 1 ст. 420 КПК України, підставами для ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції є, у тому числі, неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині необґрунтованого застосування до обвинуваченої ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, на думку колегії суддів, є слушними та ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

За змістом ст. 75 КК України суд може звільнити особу від відбування покарання із випробуванням, якщо із урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даних про особу та інших обставин справи суд дійде до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Так, приймаючи рішення про звільнення обвинуваченої ОСОБА_7 від відбування покарання із випробуванням суд послався на тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставини, які пом`якшують покарання, якими суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що вона має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше судима, але відбула призначені покарання.

Проте, обмежившись перерахуванням обставин, визначених у ст. 65 КК України, які враховуються при призначенні покарання, суд у вироку не навів будь-яких мотивів, із яких він дійшов до висновку про те, що виправлення обвинуваченої ОСОБА_7 можливе без відбування нею призначеного покарання.

Колегія суддів звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження не містять будь-яких даних, які б указували на можливість виправлення обвинуваченої без відбування призначеного покарання. На підтвердження такого висновку, колегія суддів звертає увагу на тяжкість вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, дані, що характеризують особу обвинуваченої, а саме те, що вона раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, за які засуджувалась до покарання, які, в тому числі, відбувала реально, однак після звільнення з місць позбавлення волі через незначний проміжок часу знову скоїла умисне кримінальне правопорушення, що, на переконання колегії суддів, свідчить про її небажання стати на шлях виправлення. При цьому, на переконання колегії суддів, місцевим судом належним чином не було враховано фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення обвинуваченою, те, що злочин не було доведено до кінця лише з тих підстав, що обвинувачена була затримана працівниками охорони магазину. Наведене у своїй сукупності безумовно вказує на неможливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання та необґрунтованість рішення суду про звільнення її від відбування покарання із випробуванням. Будь-яких даних, які б давали колегії суддів підстави вважати, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства, матеріали провадження не містять. Вирок у частині покарання не відповідає критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості, а тому у частині покарання він підлягає скасуванню із ухваленням нового вироку у цій частині.

Колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, призначеним ОСОБА_7 судом першої інстанції, так як при визначенні обвинуваченій виду та розміру покарання судом дотримано вимоги ст. 65 КК України. Таким чином, на переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання, без застосування положень ст. 75 КК України буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Святошинської окружної прокуратури м. Києва - задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Строк відбування покарання рахувати з моменту фактичного взяття під варту ОСОБА_7 в ході звернення вироку до виконання.

В решті вирок Святошинського районного суду м. Києва від 24 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той же строк з дня отримання копії вироку.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4