21.11.2023
Справа № 642/6730/23
Провадження № 1-кс/642/3714/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0002802 від 16.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408, ч.4 ст. 410 КК України,-

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_3 із клопотанням про накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначив, що

Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника 15 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України №224-ос від 14.05.2023 (про особовий склад) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця строкової служби, призначено на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, військове звання «солдат».

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить строкову військову службу.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із

05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Однак, солдат ОСОБА_4 під час проходження строкової військової служби, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії помічник гранатометника 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби, 15.11.2023 став на злочинний шлях та, діючи умисно, в умовах воєнного стану, маючи намір ухилитись від військової служби, без дозволу командування, вирішив самовільно залишити місце служби, провівши час на власний розсуд.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, солдат ОСОБА_4 діючи у порушення вищевказаних нормативно-правових актів, з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, та за відсутності законних підстав, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів і начальників, 15.11.2023 самовільно залишив місце несення служби тимчасове місце розташування підрозділу 1 відділення інспекторів прикордонної служби другої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) третьої прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_1 Мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби ( АДРЕСА_1 ), та у період часу з 15.11.2023 (більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено) по 21.23 год 16.11.2023, тобто до моменту затримання, в порядку ст. 208 КПК України, перебував поза місцем служби, обов`язки з військової служби за посадою не виконував, поза місцем служби у медичні установи України не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, а протиправно та самочинно звільнений від обов`язку військової служби час проводив на власний розсуд.

16.11.2023 ОСОБА_4 затримано в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в порядку ст. 208 КПК України, під час вчинення злочину. Під час затримання ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон, який належав останньому, а саме: IPhone XR сер. MT3T2LL, G0NXWQLLKXKW, IMEI НОМЕР_2 .

17.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, 16.11.2023 приблизно о 13.14 год за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22 працівниками Національної поліції України був виявлений ОСОБА_4 який при собі мав бойові припаси. В подальшому з 14.39 по 15.26 слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

1) корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»;

2) корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»;

3) два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній;

4) підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002;

5) патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів.

16.11.2023 до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з ВП №1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали ІТС ІП НПУ № 11885 від 16.11.2023 (вих. № 15789/119-63/10-23 від 16.11.2023) за фактом виявлення приблизно о 13.14 год 16.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , бойових припасів у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із вилученими, вищевказаними бойовими припасами. За результатами розгляду та опрацювання вказаних матеріалів прийнято рішення про долучення їх до матеріалів кримінального провадження № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.

Згідно листа 15 мобільного прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_2 (вих. № 712/8401-23-вих від 16.11.2023), по облікам 15 мобільного прикордонного загону набої 5.45мм з маркуванням 81-270 значяться та отримувались від в/ч НОМЕР_3 , НОМЕР_4 ; набої 5.45 мм з маркуванням 88-270 та гранати М-67 знаходились на третій прикордонній комендатурі швидкого реагування та видавались 68 оєбр особового складу безпосередньо під час ведення бойових дій; гранати РГ-42 та гранати Ф-1 отримувались безпосередньо в зоні ведення бойових дій на підставі розпоряджень ОУВ «Соледар від в/ч НОМЕР_5 .

З урахуванням вищевикладеного, в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Обставини неправомірного привласнення вищевказаних бойових припасів військовослужбовцем ОСОБА_4 можливо перевірити виключно шляхом проведення слідчих (розшукових) дій, а також експертних досліджень в ході досудового розслідування.

Постановою слідчого від 17.11.2023 вищезазначені речі визнані речовими доказами у кримінальному провадження, так як зберегли на собі сліди вчиненого злочину та мають доказове значення у кримінальному упровадженні.

Вилучений мобільний телефон ОСОБА_4 IPhone XR сер. MT3T2LL/ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_2 , може містити відомості, які мають важливе значення для досудового розслідування, а також свідчити про причетність інших осіб до вчиненого злочину. Зокрема, серед відомостей, які можуть мати значення для досудового розслідування, на вказаному мобільному телефоні можуть міститись фото-, відео записи, журнал телефонних дзвінків, SMS, MMS, повідомлення, а також листування яке здійснювалось у месенджерах, тощо, та які містять відомості про намір військовослужбовця ухилитися від несення служби.

Вилучені боєприпаси, а є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, отже мають безпосереднє доказове значення при розслідуванні вказаного кримінального правопорушення.

На підставі вищевикладеного, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вказані предмети та речі.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

У судове засідання особа у володінні якої знаходиться майно та його захисник не з`явилися, про розгляд даного клопотання повідомлялися належним чином. Від захисника ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі, в якому вона просила вирішити питання про арешт майна на розсуд суду.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, 16.11.2023 ОСОБА_4 затримано в приміщенні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в порядку ст. 208 КПК України, під час вчинення злочину. Під час затримання у ОСОБА_4 було вилучено мобільний телефон, який належав останньому, а саме: IPhone XR сер. MT3T2LL, G0NXWQLLKXKW, IMEI НОМЕР_2 .

17.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Крім того, 16.11.2023 приблизно о 13.14 год за адресою: м. Харків, пр. Гагаріна, 22 працівниками Національної поліції України був виявлений ОСОБА_4 який при собі мав бойові припаси. В подальшому з 14.39 по 15.26 слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у ОСОБА_4 виявлено та вилучено:

1) корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»;

2) корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»;

3) два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній;

4) підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002;

5) патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів.

16.11.2023 до Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, з ВП №1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали ІТС ІП НПУ № 11885 від 16.11.2023 (вих. № 15789/119-63/10-23 від 16.11.2023) за фактом виявлення приблизно о 13.14 год 16.11.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , бойових припасів у військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із вилученими, вищевказаними бойовими припасами. За результатами розгляду та опрацювання вказаних матеріалів прийнято рішення про долучення їх до матеріалів кримінального провадження № 0002802 від 16.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України.

Постановою про визнання речових доказів від 17 листопада 2023 року корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»; корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»; два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній; підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002; патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів та мобільний телефон IPhone XR сер. MT3T2LL, НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_2 було визнано речовими доказами у кримінальному провадження, так як зберегли на собі сліди вчиненого злочину та мають доказове значення у кримінальному упровадженні.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

При цьому, відповідно до ч.ч.4, 6, 9-11 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України.

Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за вищу або нижчу ринкової вартості і знала чи повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій із ознак, зазначених у п.п.1-4 ч.1 ст.96-2 КК України.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно, має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаних речей може призвести до їх знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі вищевказаних речових доказів, які вилучені в ході обшуку на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.

Так, вилучений мобільний телефон ОСОБА_4 IPhone XR сер. MT3T2LL, НОМЕР_7 , IMEI НОМЕР_2 , може містити відомості, які мають важливе значення для досудового розслідування, а також свідчити про причетність інших осіб до вчиненого злочину. Зокрема, серед відомостей, які можуть мати значення для досудового розслідування, на вказаному мобільному телефоні можуть міститись фото-, відео записи, журнал телефонних дзвінків, SMS, MMS, повідомлення, а також листування яке здійснювалось у месенджерах, тощо, та які містять відомості про намір військовослужбовця ухилитися від несення служби.

Вилучені боєприпаси є предметом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, отже мають безпосереднє доказове значення при розслідуванні вказаного кримінального правопорушення.

У зв`язку з необхідністю забезпечення збереження речових доказів потрібно накласти арешт, зокрема згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчим доведено, що зазначене вище майно, має суттєве значення для кримінального провадження, оскільки підозрюваний або особи, що діють в його інтересах, матимуть можливість розпорядитися ним.

Враховуючи те, що слідчим надано достатньо доказів, що вказані речі мають доказове значення для даного кримінального провадження та виникла необхідність у забезпеченні збереження речових доказів, з метою недопущення зникнення, втрати, пошкодження, приховування чи перетворення матеріальних об`єктів або настання інших наслідків, які можуть перешкодити всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального провадження, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання на накладення арешту.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 171-173 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

Клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 , погоджене прокурором про арешт майна, у кримінальному провадженні за № 0002802 від 16.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.408, ч.4 ст. 410 КК України задовольнити.

З метою забезпечення збереження речових доказів, накласти арешт на майно, вилучене під час затримання ОСОБА_4 від 16.11.2023 за адресою: АДРЕСА_3 та які було вилучено в ході огляду місця події від 16.11.2023 за участі ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

1) корпус ручної осколочної гранати М-67 з маркуванням «TNS 13J024-025»;

2) корпус ручної осколочної гранати Ф-1 з маркуванням «16716-254-D TNT»;

3) два корпуси РГ-42 з ідентичним маркуванням «21 85-51Т» на кожній;

4) підривачі до ручних гранат типу УЗРГМ у кількості 4 одиниці з маркуванням з зовнішнього боку запобіжного важіля на № 1,2,3 ідентичні «УЗРГМ 10-84 354»та на №4 «185-84 УЗРГМ 2583» один підривач іноземного виробництва «М 213 СТР» з маркуванням на важелі «FUZEM213 CTJ 4E 506-002;

5) патрони калібру 5.45 у кількості 114 шт. та плашки спорядження для магазинів;

6) IPhone XR сер. MT3T2LL, G0NXWQLLKXKW, IMEI НОМЕР_2 .

Зберігання зазначеного майна доручити Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, відповідно до вимог законодавства України.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1