Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21.11.2023 м. Ужгород
Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , володільця майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/572/23, за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2023.
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про арешт майна та накладено арештна майно, вилучене 12.10.2023 в результаті проведення санкціонованого обшуку, а саме: автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_9 та невстановлених осіб, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів.
ОСОБА_9 для здійснення своїх злочинних дій залучив ОСОБА_10 , з яким розробили протиправний механізм, відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, протиправно, поза офіційними пунктами пропуску, переправлялись за межі території України.
На виконання вказаного протиправного механізму ОСОБА_9 , діючи умисно на початку вересня 2023 року, але не пізніше 16.09.2023, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_4 , зателефонував ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, при цьому достовірно знаючи, що ОСОБА_11 обмежено виїзд за кордон, повідомив останньому, що може організувати його переправлення за кордон по за офіційними пунктами пропуску. За виконання вказаних дій, ОСОБА_9 висунув пропозицію надання йому грошових коштів у розмірі 5000 доларів США відразу всією сумою та повідомив про необхідність прибуття ОСОБА_11 на територію Закарпатської області. З метою конспірації та не викриття правоохоронними органами злочинної діяльності, ОСОБА_9 у телефонній розмові назвав номер мобільного телефону НОМЕР_5 та наказав ОСОБА_11 здійснювати спілкування з ним за вказаним номером через додаток «WhatsApp».
18.09.2023 ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_9 прибув у м. Мукачево Закарпатської області та цього ж дня зателефонував ОСОБА_9 на номер мобільного телефону НОМЕР_5 через додаток «WhatsApp», повідомивши останнього про своє прибуття. У телефонній розмові ОСОБА_9 надав вказівку ОСОБА_11 їхати до м. Хуст, поселитись у готелі та чекати на подальші вказівки та осіб, які переправлять його через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску.
У подальшому 21.09.2023 ОСОБА_11 , за вказівкою ОСОБА_9 поселився у хостел «Хуст» по вул. Романа Шухевича, 2. Близько 12 год 15 хв ОСОБА_9 з номера мобільного телефону НОМЕР_5 через додаток «WhatsApp», зателефонував ОСОБА_11 та запитав у якому готелі він заселився та наказав очікувати дзвінка. Близько 15 год ОСОБА_11 зателефонувала невідома особа та повідомила, що вона від ОСОБА_9 , запитав в якому готелі він знаходиться та сказав, що найближчим часом приїде.
Через невеликий проміжок часу ОСОБА_11 знову зателефонувала невідома особа та попросила вийти на вулицю біля хостелу «Хуст». Під час перебування ОСОБА_11 на вулиці біля хостелу «Хуст» його зустрів ОСОБА_12 та при спілкуванні останній пояснив, що ОСОБА_9 просив його забрати від нього певну суму грошових коштів в рахунок якихось давнішніх боргових зобов`язань, при цьому про які саме боргові зобов`язання та суму грошових коштів ОСОБА_12 нічого не було відомо.
Після передачі ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 5000 доларів США, в момент коли він з ОСОБА_12 розпрощалися, до ОСОБА_11 підійшов ОСОБА_13 та пояснив, що за вказівкою невстановлених осіб має тимчасово поселитися до нього у номер. У подальшому під час перебування ОСОБА_11 та ОСОБА_13 у номері 14 хостелу «Хуст» останній повідомив, що має намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску та за дану послугу він заплатив невідомим особам грошові кошти у сумі 5000 доларів США та отримав вказівку від невідомих осіб на очікування з ОСОБА_11 у номері хостелу для їхнього подальшого перетину кордону.
22.09.2023 приблизно о 19 год 30 хв ОСОБА_10 , діючи під керівництвом ОСОБА_9 , умисно, з метою доведення свого протиправного умислу щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_13 за кордон, приїхав на автомобілі марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_6 », до хостелу «Хуст», що в м. Хусті по вул. Романа Шухевича, 2, де згідно попередньої домовленості з ОСОБА_9 , на нього чекали ОСОБА_11 та ОСОБА_13 .
У подальшому ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів та ОСОБА_13 сіли до вказаного автомобіля, де також знаходилась невідома особа, які наказали вимкнути мобільні телефони та розповіли їм деталі перетину ними кордону поза офіційними пунктами пропуску та поїхали в напрямку с. Тересва Тячівського району, де проходить державний кордон України та Румунії.
По дорозі до с. Тересва з м. Хуста, на околиці ОСОБА_10 та невстановлена особа, які діяли під керівництвом ОСОБА_9 , зупинились на узбіччі дороги та до салону автомобіля марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_6 », сів ще один громадянин України, як потім встановлений ОСОБА_14 , який також мав намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску. Під час руху автомобіля ОСОБА_10 та невстановлена особа проводили інструктаж ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 щодо руху до державного кордону, а також їхніх дій на випадок зупинки їх працівниками правоохоронних органів.
Близько 20 год 15 хв, ОСОБА_10 та невстановлена особа, які діяли під керівництвом ОСОБА_9 зупинились у смт Буштино Тячівського району, де на узбіччі
дороги очікував автомобіль марки «Skoda» моделі «Super B» з номерними знаками НОМЕР_7 . Після зупинки автомобіля, ОСОБА_10 наказав ОСОБА_11 , ОСОБА_13 пересісти до автомобіля марки «Skoda» під керуванням невстановленої особи, в салоні якої також перебував ОСОБА_15 , який мав намір перетнути державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску. Під час розмови водій вищевказаного автомобіля надав вказівку ОСОБА_15 зателефонувати йому після вдалого перетину кордону. Близько 21 год 29 хв, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , рухаючись автомобілем марки «Skoda», поблизу с. Крива Тячівського району, пересіли до автомобіля марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_6 » під керуванням ОСОБА_10 , у салоні якого знаходився ОСОБА_14 .
У подальшому, близько 21 год 32 хв автомобіль марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_6 » під керуванням ОСОБА_10 , зупинився у с. Тересва Тячівського району та ОСОБА_10 наказав виходити ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та пересісти до автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , під керування невстановленої особи, яка провела інструктаж пасажирам щодо маршруту руху до державного кордону України.
Близько 22 год 01 хв автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої особи зупинився у полі на околиці с. Тересва Тячівського району, водій наказав ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 вийти з автомобіля та чекати на цьому місці подальших вказівок. Через деякий час, водій автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , повернувся за кермом мотоцикла та проінструктував ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про відповідальність за незаконний перетин державного кордону України, повідомив вищевказаним особам про маршрут руху, про подолання річки, про подолання паркану, а також про дії коли вказані особи будуть долати річку і це вже є кордоном.
23.09.2023 о 01 год 55 хв, ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 за вказівкою невстановленої особи, почали рух у напрямку державного кордону України, у цей час до них підійшла інша невстановлена особа яка надала вказівки про необхідність останнім перейти через річку, надала інформацію про рух течії річки та продовжили рухатися в напрямку Румунії, вказавши при цьому напрямок руху, тим самим визначивши їм маршрут незаконного переправлення через державний кордон України в Румунію, після чого на відстані 190 метрів до лінії державного кордону України були викриті працівниками правоохоронних органів.
Клопотання прокурора мотивовано тим, що 12.10.2023 на підставі ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області проведено обшук автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 . За результатами проведеного обшуку виявлено та вилучено: свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Jeep» та автомобіль марки «Jeep» зеленого кольору, номерні знаки НОМЕР_1 . Посилається на те, що вищевказані речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час даного кримінального провадження та мають значення у даному провадженні речового доказу, а тому з метою тимчасового позбавлення права, можливості відчужити, розпоряджатися та будь-яким чином їх використовувати та з метою збереження речового доказу, просив накласти арешт на вказаний автомобіль з реєстраційним документом на нього, виявлений 12.10.2023 в ході обшуку, який належить ОСОБА_8 .
Ухвала слідчого судді мотивована тим, що вилучене під час обшуку, проведеного 12.10.2023, майно має значення речових доказів у кримінальному проваджені № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою

-4-

використання майна як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просить ухвали слідчого судді від 17.10.2023 скасувати. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. У даному кримінальному провадженні власник, користувачі, володільці майна не мають жодного процесуального статусу та жодного відношення до фактичних обставин кримінального правопорушення, а тому відсутні правові підстави для накладення арешту на майно. Разом з тим, вважає, що прокурором у клопотанні не доведено, а слідчим суддею в ухвалі необґрунтовано відповідності вилученого майна критеріям, значеним у ст. 98 КПК України. В ухвалі не зазначено, як вилучене майно може бути використане, як доказ у даному кримінальному провадженні. Просить врахувати, що в клопотанні прокурора не зазначено конкретно, який саме ризик є наявним та реальним стосовно майна, на яке накладено арешт.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що прокурор належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення володільця майна ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану в інтересах ОСОБА_5 апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З ухвали слідчого судді вбачається, що ГУ НП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні під № 0000271 від 13.09.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 332 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене 12.10. 2023 в ході обшуку, а саме: автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 яке, як зазначено в клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України.

Відповідно, до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

За приписами до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної

-5-

вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, втрати, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладеним арешт у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом витребування необхідної інформації в Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 22.09.2023 близько 21 год 32 хв автомобіль марки «Audi» моделі «А4» з номерними знаками республіки Румунії « НОМЕР_6 », під керуванням ОСОБА_10 зупинився у с. Тересва Тячівського району та ОСОБА_10 наказав виходити ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 та пересісти до автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи, яка провела інструктаж пасажирам щодо маршруту руху до державного кордону України. Близько 22 год 01 хв автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , під керуванням невстановленої досудовим розслідуванням особи зупинився у полі на околиці с. Тересва Тячівського району, водій наказав ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 вийти з автомобіля та чекати на цьому місці подальших вказівок. Через деякий час, водій автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 , повернувся за кермом мотоцикла та проінструктував ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про відповідальність за незаконний перетин державного кордону України, повідомив вищевказаним особам про маршрут руху, про подолання річки, про подолання паркану, а також про дії коли вказані особи будуть долати річку і це вже є кордоном.

З долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 12.10.2023 слідує, що в ході проведення обшуку автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 , був вилучений вказаний автомобіль та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Jeep».

З постанови заступника начальника відділу СУ ГУ НП в Закарпатській області від 12.10.2023 вбачається, що автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно вилучене 12.10.2023 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

-6-

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно є знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладене на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

З матеріалів судового провадження вбачається, що слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні прокурора доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно - автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 .

З матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні вищевказане майно є засобами та предметом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для прокурора звертатись з клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляду на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України, тому доводи адвоката ОСОБА_7 з приводу безпідставності накладення арешту на це майно є необґрунтованими, позаяк відповідність арештованого майна критеріям, визначеним ст. 98 КПК України підтверджується матеріалами клопотання.

Доводи адвоката ОСОБА_7 про безпідставність накладення арешту на транспортний засіб з реєстраційним документом на нього, колегія суддів відхиляє як передчасні, оскільки зазначені обставини підлягають з`ясуванню та детальної перевірки під час досудового розслідування шляхом проведення відповідних слідчих дій.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 цього Кодексу.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів вважає, що на даному етапі досудового розслідування є всі підстави вважати, що вказане майно відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КК України та при цьому враховує правову кваліфікацію та обставини кримінального провадження.

За таких обставин, є достатні підстави вважати, що арештоване майно - автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 ,є доказом у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке 13.09.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а тому колегія суддів погоджується з

-7-

висновками слідчого судді щодо необхідності на час звернення прокурора з відповідним клопотанням в прийнятті рішення про накладення арешту на майно, оскільки лише такий захід забезпечення кримінального провадження може забезпечити належне збереження майна, яке є речовим доказом.

З урахуванням наведеного слідчий суддя, всупереч тверджень адвоката ОСОБА_7 встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно.

Дослідивши матеріали судового провадження та надані в ході розгляду апеляційної скарги докази, колегія суддів вважає, що вищевказані обставини викликають необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні прокурора майно - автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , шляхом застосування таких обтяжень, які не перешкоджатимуть завданням кримінального провадження, і не порушуватимуть право особи володіти майном, а саме, забороною його відчуження та розпорядження. При прийнятті рішення в частині застосування найменш обтяжливого способу арешту транспортного засобу колегія суддів враховує те, що зберігання автомобіля на штрафмайданчику на відкритому просторі може призвести до його пошкодження.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Крім того, при прийнятті рішення, колегія суддів враховує положення ст. 173 КПК України про розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, а такожположення, передбачені ч. 11 ст. 170 КПК України, відповідно до яких заборона або обмеження користування майном може бути застосовано лише у випадках, коли існують обставини, які підтверджують, що незастосування такого обмеження призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню. При цьому, колегія суддів враховує й те, що на наявність передбачених ч. 11 ст. 170 КПК України обставин, не вказується у клопотанні прокурора і жодних доказів у підтвердження таких обставин стороною обвинувачення не надано.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує фактичні обставини кримінального провадження, які свідчать про те, що з часу розгляду апеляційної скарги, власник автомобіля та його фактичний володілець не вчиняли жодних дій, спрямованих на зникнення, приховування, пошкодження, втрату, знищення, перетворення цього автомобіля, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Колегія суддів також вважає, що прокурором у клопотанні не наведено переконливих доводів щодо настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню в разі незастосування арешту на вищевказаний автомобіль шляхом заборони користуватися ним.

При прийнятті судового рішення, колегія суддів також враховує те, що матеріали кримінального провадження не виключають і можливість вчинення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення з використанням автомобіля марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 .

Крім того, при прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує й те, що ні власник майна ОСОБА_8 не є підозрюваною, обвинуваченою чи особою, яка несе цивільну відповідальність за особу, яка є такою в межах кримінального провадження; що

-8-

даних, які б спростовували право власності ОСОБА_8 на вищевказаний автомобіль апеляційним судом не встановлено, і на такі дані орган досудового розслідування не вказує.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що в кримінальному провадженні слід накласти арешт на автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 , шляхом заборони його відчужувати та розпоряджатися ним, залишивши його у користуванні фактичного володільця ОСОБА_5 , що не буде перешкоджати повному і всебічному проведенню досудового розслідування, та не буде порушувати право власника на мирне володіння своїм майномі не створюватиме шкідливі наслідки як для майна, так і для їх власників чи володільців.

На підставі викладених обставин та з урахуванням апеляційних вимог, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 - частковому задоволенню з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Відповідно до ч. 7 ст. 173 КПК України копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що прокурор зобов`язаний вжити заходи спрямовані на виконання рішення суду в частині арешту майна, шляхом застосування визначеного способу його арешту.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 170, 172, 173, 404, 405, 407, 412, 415, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2023 скасувати.

Клопотання прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури про накладення арешту на тимчасово вилучене майноу кримінальному провадженні № 0000271 від 13.09.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 332 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на вилучене 12.10.2023 в ході обшуку майно, а саме: автомобіль марки «Jeep» номерні знаки НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_8 та свідоцтво про реєстрацію т/з серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Jeep», шляхом заборони відчуження та розпорядження цим майном.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді