УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року

м. Київ

справа № 1-235/11

провадження № 51-1582км23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

представників цивільного позивача ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та представника цивільного позивача - директора ТзОВ «Скіфія» ОСОБА_8 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року у кримінальній справі щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грозьово Старосамбірського району Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17 жовтня 2018 року ОСОБА_10 засуджено до покарання: за ч. 2 ст. 364 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно господарськими функціями на строк 2 роки; ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями, на строк 2 роки; ч. 2 ст. 367 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно- господарськими функціями на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 49 КК України ухвалено звільнити ОСОБА_10 від призначеного за ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

Ухвалено закрити провадження у справі за ст. 365 КК України за відсутністю в діянні підсудного ОСОБА_10 складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України (у редакції зі змінами від 21 лютого 2014 року), на підставі ч. 1 ст. 5 КК України.

ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 191 КК України виправдано через недоведеність його участі у вчиненому злочині.

ОСОБА_10 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 191 КК України виправдано за відсутності події злочину (по епізоду розкрадання ріпаку, що належав ЗАТ «Райз») та за відсутності в його діях складу злочину (за епізодом розкрадання ріпаку, що належав ТзОВ «Скіфія»).

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 :

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У задоволенні цивільного позову ДСБУ «Аграрний фонд» до ОСОБА_10 про стягнення шкоди в сумі 538 237,71 грн за привласнення зерна жита відмовлено. Цивільний позов ТзОВ «Скіфія» до ОСОБА_10 про відшкодування завданої шкоди в розмірі 1 860 904,95 грн зі збільшеними позовними вимогами та цивільний позов ДП «ДАК «Хліб України» Стрийський комбінат хлібопродуктів № 2» до ОСОБА_10 про стягнення завданих збитків у сумі 1 860 904,95 грн залишено без розгляду.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_10 засуджено за те, що він за обставин, викладених у вироку, вчинив:

- систематичне зловживання з корисливих мотивів та в інтересах заснованого ним ТОВ «Зерноекспорт» своїм службовим становищем, яке виразилося в його використанні всупереч інтересам служби на посаді директора ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», що заподіяло останньому тяжкі наслідки, які обумовлюються штучним виникненням невиправданої заборгованості державного комбінату перед ДП ЗАТ Теувес Холдінг «Тегра Україна ЛТД» та ДП «Сантрейд» на загальну суму 2 119 096,64 грн, тобто своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 364 КК України;

- організацію систематичних службових підроблень, яка полягала в наданні ним безпосередніх вказівок підлеглим працівникам щодо складання та видачі від імені ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» офіційних документів, у яких містилися завідомо неправдиві відомості, а також особисте виконання ним цих документів, що спричинило вказаному державному підприємству тяжкі наслідки, які обумовлюються штучним виникненням невиправданої заборгованості державного комбінату перед ДП ЗАТ Теувес Холдінг «Тегра Україна ЛТД» та ДП «Сантрейд» на загальну суму 2 119 096,64 грн, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачувався в тому, що повторно вчинив зловживання своїм службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів та в інших особистих інтересах використання свого службового становища всупереч інтересам служби, чим також заподіяв тяжких наслідків ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» на загальну суму 158 925,37 грн. Зокрема, в обвинувальному висновку зазначено, що ОСОБА_10 , займаючи посаду директора державного підприємства та будучи одночасно співзасновником ТОВ «Зерноекспорт», систематично використовував своє службове становище у власних інтересах та для особистого збагачення шляхом безпідставного залучення ТОВ «Зерноекспорт» як посередницької структури з метою створення штучних умов для отримання ним невиправданого прибутку під час здійснення господарської діяльності ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», тим самим діючи всупереч матеріальним інтересам очолюваного ним державного підприємства.

Суд дії підсудного ОСОБА_10 , кваліфіковані досудовим слідством за ч. 2 ст. 364 КК України, перекваліфікував на ч. 2 ст. 367 цього Кодексу, оскільки встановлено та підтверджується доказами, що в ході судового слідства неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, ОСОБА_10 не мав корисливих спонукань і прагнень задовольнити свої особисті інтереси або інтереси третіх осіб, заподіяв тяжкі наслідки очолюваному ним підприємству ДП «Стрийський КХП № 2» внаслідок понесення збитків останнім на суму 158 925,37 грн (враховуючи різницю між реалізацією ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» зерна пшениці в сумі 800 грн за тонну та її придбанням у ТОВ «Зерноекспорт» за 1020 грн за тонну).

Також органами досудового слідства ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що шляхом зловживання своїм службовим становищем та систематичного вчинення службових підроблень незаконно привласнив чуже майно - 215,99 т жита, яке належало Аграрному фонду України, було ввірене йому на відповідальне зберігання, на загальну суму 201 074,36 грн, що становить великий розмір, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України. Дії ОСОБА_10 органом досудового слідства кваліфіковані за ознаками ч. 4 ст. 191 КК України як привласнення чужого майна, вчинене шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, та діючи всупереч інтересам служби, у великих розмірах на загальну суму 201 074,36 грн.

Суд постановив виправдувальний вирок на підставі ст. 327 КПК України 1960 року за недоведеністю участі підсудного у вчиненні вказаного злочину, оскільки зібрані досудовим та судовим слідством докази не підтверджують участі підсудного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, через відсутність доказів привласнення ОСОБА_10 215,99 т жита, яке належало Аграрному фонду України.

Суд визнав доведеним вчинення ОСОБА_10 організації службових підроблень, яка полягала в наданні ним безпосередніх вказівок підлеглим працівникам щодо складання та видачі від імені ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» офіційних документів, у яких містилися завідомо неправдиві відомості про відпуск жита ТОВ «Зерноекспорт», а також особисте виконання ним цих документів, а саме наказів по підприємству на відпуск продукції № 26 та № 29 від 11 січня 2010 року, наказів № 16 від 06 січня 2010 року та № 60 від 14 січня 2010, які були підписані головним інженером комбінату ОСОБА_11 , на підставі яких були виписані видаткові накладні № СІА-000018 від 06 січня 2010 року; № СІА-000015 від 06 січня 2010 року; № СІА-000014 від 06 січня 2010 року; № СІА-000027 від 11 січня 2010 року; № СІА-000031 від 12 січня 2010 року; № СІА-000058 від 14 січня 2010 року, відповідно до яких жито було відпущене з ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», що сприяло неотриманню ДП «Стрийський КХП № 2» прибутку за реалізацію жита у великих розмірах в сумі 168 596,62 грн, тобто спричинило вказаному державному підприємству тяжкі наслідки. Отже, ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що шляхом зловживання своїм службовим становищем вчинив розтрату ввіреного йому для зберігання зерна ріпаку ЗАТ «Компанія «Райз» у кількості 181,026 т, чим заподіяв матеріальну шкоду очолюваному ним державному підприємству на суму 570 231,90 грн, що становить особливо великий розмір, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

Крім цього, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що, передбачаючи можливість свого звільнення із займаної посади у зв`язку із закінченням випробувального терміну, зловживаючи своїм службовим становищем всупереч інтересам служби та в інтересах своєї посередницької структури - ТОВ «Зерноекспорт», умисно, повторно і з корисливих мотивів розтратив ввірені йому для зберігання 174,199 т зерна ріпаку, яке належало ТОВ «Скіфія», чим завдав матеріальних збитків ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» на суму 548 726,85 грн, що становить особливо великий розмір, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України.

ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні організації вказаного службового підроблення, яка полягала в наданні ним безпосередніх вказівок підлеглому працівнику щодо складання та видачі від імені ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» офіційного документа, у якому містилися завідомо неправдиві відомості, а також особисте виконання ним цього документа, що спричинило вказаному державному підприємству тяжкі наслідки, які обумовлюються штучним виникненням невиправданої заборгованості державного комбінату перед ТОВ «Скіфія» на загальну суму 1 118 958,75 грн, тобто він обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України.

Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд з`ясував, що в діях підсудного ОСОБА_10 відсутні ознаки складу злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме розтрати ввіреного йому на зберігання зерна ріпаку ЗАТ «Компанія «Райз» в кількості 181,026 т, оскільки достовірно встановлено, що на момент переоформлення ріпаку із ЗАТ «Компанія «Райз» на ТзОВ «Скіфія» ріпак на елеваторі в кількості 355,225 т був наявний, та виправдав ОСОБА_10 за відсутності події злочину.

Суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується факт повторної організації службового підроблення, яке виразилося у видачі ОСОБА_10 від імені вказаного державного підприємства завідомо підробленої складської квитанції на зерно № 439 від 13 січня 2010 року, в яку були внесені завідомо неправдиві відомості щодо кількості зерна ріпаку, належного ТОВ «Скіфія», що перебуває на зберіганні ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», і яку підписав він особисто та за його безпосередньою вказівкою виконуюча обов`язки головного бухгалтера ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» ОСОБА_12 . Досудове слідство не надало суду доказів того, що у видану складську квитанцію № 439 були внесені завідомо неправдиві відомості й це спричинило вказаному державному підприємству тяжкі наслідки, які обумовлюються штучним виникненням невиправданої заборгованості державного комбінату перед ТОВ «Скіфія» на загальну суму 1 118 958, 75 грн, а отже ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366 КК України, а тому суд зазначений епізод виключив з обвинувачення.

Крім того, ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що, перевищуючи свої службові повноваження, не маючи на це права, на підставі угоди від 25 червня 2007 року № 55 незаконно реалізував на адресу ТОВ «Зерноекспорт» на 64,24 т більше борошна житнього (об`єкт державного цінового регулювання), чим заподіяв тяжкі наслідки державним інтересам на загальну суму 75 500 грн.

Таким чином, ОСОБА_10 , перевищуючи свої службові повноваження, заподіяв тяжкі наслідки державним інтересам, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 365 КК України.

Законом України від 21 лютого 2014 року № 746-VII «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо імплементації до національного законодавства положень статті 19 Конвенції ООН проти корупції» внесено зміни до ст. 365 КК України, згідно з якими усувається караність діяння, вчиненого підсудним ОСОБА_10 , а тому провадження у справі суд закрив за відсутністю в діянні підсудного складу злочину, передбаченого ст. 365 КК України, на підставі ч. 1 ст. 5 КК України.

За ухвалою Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України скасовано. На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі ст. 11-1 КПК Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року (далі - КПК 1960 року). У решті вирок суду залишено без змін.

Вимоги касаційних скарг й узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді апеляційної інстанції, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_10 у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону та істотним порушенням кримінально-процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Зазначає про безпідставне виправдання ОСОБА_10 за частинами 4 і 5 ст. 191 КК України. Стверджує, що апеляційний суд усупереч ст. 377 КПК 1960 року не навів у повній мірі доводів апеляційної скарги прокурора, не перевірив їх належним чином і не дав на них обґрунтованої відповіді, а лише обмежився наведенням в ухвалі тих самих доказів, на які послався й суд першої інстанції у вироку, скаргу розглянув формально. Вважає, що апеляційний суд порушив засаду безпосередності, у ході постановлення ухвали дав іншу оцінку доказам, ніж та, яку дав суд першої інстанції.

У касаційній скарзі представник цивільного позивача - директор ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції стосовно ОСОБА_10 у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінальної справи, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого. Зазначає, що судді апеляційного суду навмисно затягували розгляд справи. Стверджує, що апеляційний суд проігнорував дані про особу ОСОБА_10 , які характеризують його з негативної сторони, та які надані суду ТОВ «Скіфія». На його думку, позовні вимоги в розмірі 1 860 904,95 грн, заявлені ТОВ «Скіфія» до ОСОБА_10 , підлягають задоволенню в повному обсязі. Вважає ухвалу такою, що не відповідає положенням статей 377, 398 КПК України 1960 року.

У запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_6 просить касаційні скарги прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, та директора ТзОВ «Скіфія» ОСОБА_8 залишити без задоволення, а судове рішення - без зміни.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримав касаційну скаргу прокурора та просив задовольнити касаційну скаргу директора ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 .

Представники цивільного позивача - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтримали касаційні скарги.

Захисник ОСОБА_6 просив касаційні скарги прокурора та директора ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

За змістом положень ч. 1 ст. 395 КПК України 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення за наявними в справі та додатково поданими матеріалами в тій частині, в якій воно було оскаржене.

Відповідно до ч. 1 ст. 398 КПК України 1960 року в суді касаційної інстанції підставами для скасування або зміни вироку, ухвали, постанови є істотне порушення кримінально-процесуального закону, неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

Ухвала апеляційного суду - це рішення суду стосовно законності та обґрунтованості судового рішення, що перевіряється в апеляційному порядку. Тому вона повинна відповідати тим же вимогам, що й вирок суду першої інстанції, тобто бути законною та обґрунтованою.

Відповідно до положень статей 362 і 365 КПК України 1960 року суд апеляційної інстанції зобов`язаний ретельно перевірити всі аргументи апелянтів, адже право на апеляційний перегляд оспорюваного вироку гарантується Конституцією України.

Згідно зі ст. 377 вказаного Кодексу ухвала апеляційного суду має містити виклад суті апеляції, короткий виклад пояснень осіб, які брали участь у судовому засіданні, і докладні мотиви прийнятого судом рішення. В ухвалі повинно бути проаналізовано й зіставлено з наявними у справі фактичними даними всі доводи апелянта і надано на них вичерпну відповідь, а у разі залишення заявлених вимог без задоволення має бути зазначено підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Однак суд апеляційної інстанції під час розгляду кримінальної справи щодо ОСОБА_10 цих вимог кримінально-процесуального закону не дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, не погоджуючись із постановленим вироком місцевого суду, апеляції подали, зокрема, прокурор та директор ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 .

У своїй апеляції прокурор ОСОБА_13 вважав рішення місцевого суду незаконним, оскільки воно прийняте з порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, внаслідок однобічності та неповноти судового слідства, неправильного застосування кримінального закону, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Зокрема, зазначав, що суд першої інстанції включив до вироку формулювання, які ставлять під сумнів невинність виправданого ОСОБА_10 , лише перерахував докази сторони обвинувачення і не надав їм належної оцінки в їх сукупності, не навів підстав, з яких він відкинув докази обвинувачення, що свідчить про невідповідність оскаржуваного вироку вимогам статей 323, 334 КПК України 1960 року, а отже саме ці порушення перешкодили суду постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок. Прокурор просив скасувати зазначений вирок суду і постановити новий вирок, яким ОСОБА_10 визнати винним, зокрема за ч. 4 ст. 191 і ч. 5 ст. 191 КК України.

Директор ТОВ «Скіфія» у своїй апеляції зазначав, що суд першої інстанції неповно та необ`єктивно дослідив наявні в матеріалах кримінальної справи докази вини ОСОБА_10 . Вважає, що суд першої інстанції відкинув докази, які прямо вказують на вину ОСОБА_10 , і що за наявності достатньої доказової бази, не надано повної та об`єктивної оцінки всім наявним у справі доказам.

Проте апеляційний суд належним чином не перевірив викладених доводів апелянтів і не надав на них обґрунтованих відповідей, зокрема на доводи апеляції директора ТОВ «Скіфія» про те, що суд першої інстанції відкинув докази, які прямо вказують на вину ОСОБА_10 . При цьому суд апеляційної інстанції послався на досліджені та оцінені судом першої інстанції докази, на які посилається орган досудового розслідування як на підтвердження винуватості ОСОБА_10 , а саме: показання свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_8 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 й інші докази, натомість зробив висновок про відсутність підстав для задоволення апеляцій прокурора ОСОБА_13 , голови ліквідаційної комісії ДП ДАК «Хліб України» ОСОБА_26 , директора ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 . Апеляційний суд, зокрема не перевірив та не надав обґрунтованих відповідей на доводи апеляції прокурора про те, що:

- суд першої інстанції не надав оцінки в їх сукупності показанням ОСОБА_10 , який своєї вини не визнав;

- висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 , ОСОБА_31 зацікавлені у вирішенні справи, не ґрунтується на матеріалах справи;

- ряд письмових доказів обвинувачення (акт виконання рішення правління ДАК «Хліб України» його дочірнім підприємством «Стрийський КХП № 2» від 16-19 лютого 2010 року, повідомлення Головного управління статистики у Вінницькій області від 31 травня 2008 року № 13/4/1248, долучені до матеріалів справи оптичні носії інформації та роздруківки телефонних з`єднань, де зафіксовані факти надання ОСОБА_10 систематичних вказівок підлеглим ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 щодо діяльності ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», надання таких же вказівок ОСОБА_19 і ОСОБА_20 щодо діяльності ТОВ «Зерноекспорт» );

- телефонними з`єднаннями з їх прив`язкою до базових станцій оператора мобільного зв`язку встановлені факти перебування ОСОБА_10 у період його злочинної діяльності, в тому числі під час перебування на лікарняних, на ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2»;

- суд не дав оцінки усім наявним у справі доказам обвинувачення, які підтверджують вчинення ОСОБА_10 розтрати 215,99 т зерна жита Аграрного Фонду та організації при цьому ряду службових підроблень (договору складського зберігання зерна № 38 від 22 грудня 2009 року, повідомлення Аграрного фонду України № 41-07/4744 від 02 липня 2010 року, наказам та видатковим накладним ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», вилученим у ФГ «Вожена» та на ДП «Угерський спиртовий завод» договором купівлі-продажу від 22 грудня 2009 року № 22/09, складським квитанціям на зерно );

- суд не дав оцінки усім наявним у справі доказів обвинувачення, які підтверджують вчинення ОСОБА_10 розтрати 181,026 т зерна ріпаку компанії «Райз»;

- суд не оцінив усіх наявних у справі доказів обвинувачення, які підтверджують вчинення ОСОБА_10 розтрати 174,199 т зерна ріпаку ТОВ «Скіфія» та організації при цьому ряду службових підроблень, а саме: наказам та видатковим накладним, повідомленню ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2» на адресу ТОВ «Скіфія» від 25 березня 2010 року, комісійному акту від 31 березня 2010 року ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2», протоколу обшуку житла ОСОБА_10 від 20 серпня 2010 року, огляду місця події від 12 липня 2010 року;

- суд не обґрунтував, з яких підстав не беруться до уваги показання ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , які показали, що 01 березня 2010 року ОСОБА_10 надав безпосередню вказівку необізнаному ОСОБА_18 підписати угоду № 2 щодо реалізації на адресу ТОВ «Зерноекспорт» всього наявного на комбінаті ріпаку.

Також Львівський апеляційний судне перевірив та не надав обґрунтованих відповідей на доводи апеляції представника цивільного позивача ОСОБА_8 про те, що:

- суд першої інстанції відкинув докази, які прямо вказують на вину ОСОБА_10 ,

- у матеріалах справи відсутні будь-які докази (документи), які б підтверджували, що дійсно в кінці січня представники ТОВ «Скіфія» перевіряли наявність ріпаку, який повинен був зберігатися на ДП ДАК «Хліб України» «Стрийський КХП № 2»;

- суди попередніх інстанцій не взяли до уваги дані про особу ОСОБА_10 , який, перебуваючи під слідством, продовжував злочинну діяльність, зокрема був фігурантом у трьох кримінальних провадженнях, призначене ОСОБА_10 покарання не відповідає тяжкості скоєних ним злочинів.

Отже, проаналізувавши вищенаведене, вивчивши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про те, що апеляційний суд формально розглянув справу щодо ОСОБА_10 , чим порушив гарантоване право на об`єктивний, неупереджений розгляд справи в апеляційному суді.

Вказані порушення вимог КПК на підставі ч. 1 ст. 370 КПК України 1960 року слід визнати істотними й такими, що перешкодили суду повно і всебічно розглянути справу та постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Враховуючи наведене, Суд вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки при її постановленні залишилися не перевіреними належним чином доводи прокурора ОСОБА_13 та представника цивільного позивача - директора ТОВ «Скіфія» ОСОБА_8 , що ставить під сумнів законність та обґрунтованість цього рішення і є підставою для його скасування.

Вказані порушення вимог КПК України слід визнати істотними й такими, що перешкодили суду повно і всебічно розглянути справу та постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Під час нового розгляду справи апеляційному суду необхідно врахувати викладене, здійснити розгляд провадження з дотриманням правил розд. 4 КПК України 1960 року, ретельно перевірити доводи апелянтів, дати на них вичерпні відповіді й прийняти законне та умотивоване рішення.

Керуючись статтями 394-396, 400-2 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, п. 15 розд. XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України та параграфом 3 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», Верховний Суд

постановив:

Касаційні скарги прокурора ОСОБА_9 , який брав участь у розгляді кримінальної справи в суді апеляційної інстанції, та директора ТзОВ «Скіфія» ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 12 грудня 2022 року щодо ОСОБА_10 скасувати і направити справу на новий апеляційний розгляд.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3