Справа № 760/7146/18 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/4821/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, м. Миргорода, громадянина України, освіта середня, не працює, зареєстрований в АДРЕСА_1 , проживав в АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14.05.2018 Подільським районним судом м. Києва за ст.185 ч.2 КК України на 1 рік позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік ;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, 28.06.2013 р. ОСОБА_7 приблизно о 18 годині, знаходячись в приміщенні комп`ютерного клубу «Арена», що за адресою: м. Київ, вул. В. Гетьмана, 13 помітив у свого знайомого ОСОБА_9 мобільний телефон марки «НТС Sensation Z710e» і вирішив шахрайським шляхом ним заволодіти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 в цей же день, приблизно о 18:10 годині, під приводом нібито зателефонувати,попрохав у ОСОБА_9 його мобільний телефон, на що останній передав йому свій мобільний телефон марки «НТС Sensation Z710e». Після чого, ОСОБА_7 , шляхом зловживання довірою, заволодів чужим майном, яке належить ОСОБА_9 , а саме: мобільним телефоном марки «НТС Sensation Z710e» вартістю 4165,82 гривень, у якому знаходилась карта пам`яті ємкістю 32 Гб, вартістю 374,17 гривень, з сім картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 20 гривень, на рахунку якої знаходилось 15 гривень.

Після цього, обвинувачений непомітно залишив приміщення вищевказаного комп`ютерного клубу, не повернувши власнику мобільний телефон, розпорядившись ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальні збитки на загальну суму 4575 гривень.

Крім того, ОСОБА_7 ,у невстановлений досудовим розслідуванням час,при обставинах, які під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим, незаконно придбав психотропну речовину у прозорому поліетиленовому зіп-пакеті, в середині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору, тим самим незаконно придбав та розпочав зберігати психотропну речовину,обіг якої обмежено - амфетамін, для власного вживання без мети збуту. В подальшому,незаконно зберігаючи вищевказаний прозорий поліетиленовий зіп-пакет з усім його вмістом, утримуючи при собі у нагрудній сумці чорного кольору для власного вживання без мети збуту, ОСОБА_7 , направився за адресою: місто Київ, бульвар Чоколівський 42-А.

Протиправні, злочинні дії ОСОБА_7 , пов`язані з незаконним придбанням та зберіганням вищевказаної психотропної речовини, були припинені на законних підставах, а саме 31.01.2022 співробітниками Солом`янського УП ГУНП в м.Києві близько о 19 год.47 хв. за адресою: Київ, бульвар Чоколівський 42-А і на підставі ст.237 КПК України було проведено огляд місця події.

За результатами проведення огляду місця події у ОСОБА_7 було виявлено та вилучено прозорий поліетиленовий зіп-пакет в середині якого знаходилася порошкоподібна речовина білого кольору,яка є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - амфетамін.

Амфетамін, згідно «Списку №2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», яка затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів,психотропних речовин і прекурсорів,є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Крім цього, ОСОБА_7 , будучи досконало обізнаним із законними умовами поводження з холодною зброєю, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки, в порушенні вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з холодною зброєю, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від № 622 від 21 серпня 1998 року, зберігав ніж без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим слідством час, при обставинах, які встановити під час досудового слідства наразі не виявилося можливим, придбав у невстановлений досудовим слідством спосіб холодну зброю - ніж, який відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії.

Достовірно усвідомивши, що отриманий ним предмет є ножем, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, незаконно отриманий ним ніж, в подальшому носив при собі без передбаченого на те законом дозволу.

31 січня 2022 року о 17 годині 25 хвилин, за адресою: м. Київ,бульвар Чоколівський 42-А, було зупинено гр. ОСОБА_7 , який при собі мав металевий предмет, який ззовні був схожий на холодну зброю - ніж.

Згідно з висновком експерта НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/111-22/11403-ХЗ від 29.04.2022 року встановлено, що наданий на дослідження предмет є ножем, що відноситься до контактної клинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії. Наданий на дослідження ніж виготовлений кустарним способом.

Крім того, ОСОБА_7 19.03.2022 о 04:10 годині, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_3 побачив приміщення «Магазину», який на той момент був зачинений. В цей момент ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно з вказаного вище «Магазину» шляхом проникненням до його приміщення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю будь-яких осіб у магазині через нічний час та комендантську годину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, 19.03.2022, приблизно о 04:20 годині, підійшов до вікна вказаного вище магазину, після чого, застосувавши заздалегідь підготовлений предмет для вчинення кримінального правопорушення, віджав металопластикове вікно та проник у приміщення.

Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_7 , переслідуючи мету особистого матеріального збагачення, повторно таємно викрав чуже майно, що належить ФОП « ОСОБА_10 », а саме:

- сигарети «Стронг синій» в кількості 50 пачок, вартістю за одну одиницю 42 гривні 86 копійок ,загальною вартістю 2143 гривні;

- сигарети «Стронг роял 25» в кількості 72 пачки, вартістю за одну одиницю 44 гривні 77 коп., загальною вартістю 3223 гривні 44 копійки;

- сигарети «Стронг армейський» в кількості 90 пачок, вартістю за одну 37 гривень 15 копійок, загальною вартістю 3343 гривні 50 копійок.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємне викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим в подальшому на свій власний розсуд,чим спричинив потерпілому ФОП « ОСОБА_10 » майнову шкоду на загальну суму 8709 гривень 94 копійки.

Крім цього, ОСОБА_7 19.03.2022 о 02 годин 28 хвилин, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_4 побачив приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який на той момент був зачинений. В цей момент ОСОБА_7 вирішив повторно таємно викрасти чуже майно з вказаного вище «Магазину» шляхом проникненням до його приміщення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, ОСОБА_7 , скориставшись відсутністю будь-яких осіб у магазині через нічний час та комендантську годину, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки, 19.03.2022, приблизно о 02:28 годині, підійшов до вікна вказаного вище магазину, та застосувавши заздалегідь підготовлений предмет для вчинення кримінального правопорушення, віджав металопластикове вікно та проник у приміщення.

Перебуваючи в приміщенні магазину, ОСОБА_7 , переслідуючи мету особистого матеріального збагачення, повторно таємно викрав чуже майно, що належить ТОВ «БІР-МАРКЕТ», а саме:

- пиво «Опілля Корифей», в скляній пляшці, ємкістю одної одиниці становить 0, 5 лт., вартість одної одиниці - 30 гривень, 7 (сім) скляних пляшок - загальна ємкість 3,5 лт., загальна вартість 210 гривень;

- чіпси «CHIPSTER» зі смаком сиру, вага одної одиниці становить 130 гр., вартість одної одиниці - 38 гривень 99 копійок, 2 (дві) упаковки - загальна вага 260 гр., загальна вартість 77 гривень 98 копійок;

- сухарики «Flint» Пшеничні курячі нагетси, вага одної одиниці становить 90 гр., вартість одної одиниці - 25 гривень 99 копійок, 3 (три) упаковки - загальна вага 270 гр., загальна вартість 77 гривень 97 копійок;

- вино «Vino Rosso DItalia» червоне сухе, яке знаходилось в паперовій коробці, загальна ємкість 3 лт., загальна вартість 225 гривень;

- вино «Плодово ягідне», яке знаходилось в паперовій коробці, загальна ємкість 10 лт., загальна вартість 800 гривень;

- вино «Донна роза» рожеве, яке знаходилось в паперовій коробці, загальна ємкість 10 лт., загальна вартість 670 гривень;

- скляний бокал, з написам червоного кольору «Enjoy Summer», в кількості 2 (дві) одиниці, вартість одної одиниці становить 120 гривень, загальна вартість - 240 гривень.

Після чого, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, повторно таємне викрадене чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим в подальшому на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілому ТОВ «БІР-МАРКЕТ» майнову шкоду на загальну суму - 2 675 грн.

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 190, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 263, ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 року обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 2 років обмеження волі ;

- за ч. 2 ст. 263 КК України - у виді 2 років позбавлення волі;

- за ч.4 ст. 185 КК України - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів призначено шляхом поглинення менш суворого покарання більш суровим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком чинності. Строк покарання рахувати з 07.06.2022 року. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз в сумі 4976,98 грн.; Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 4 ст. 185, КК України на ч. 2 ст. 185 КК України. Призначити ОСОБА_7 покарання не пов`язане з позбавленням волі.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що вирок Солом`янського районного суду м. Києва є незаконним та необгрунтованим.

Звертає увагу, що суд першої інстанції порушив статтю 65 КК України, а саме, те, що призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У вироку суд врахував ступінь вчиненого злочину, а особу винного та обставини, що пом`якшують покарання в повному обсязі не врахував.

Так, у вироку суду зазначено, що ОСОБА_7 не працює, але це не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 до його арешту був зайнятий суспільно корисною працею, працював на радіо ринку, надав послуги з ремонту телефонів.

Судом, не конкретизоване чому саме, виправлення ОСОБА_7 можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Оскільки ОСОБА_7 як на досудовому розслідуванні так і в суді вину свою у вчиненні кримінального правопорушення визнав в повному обсязі. На досудового розслідуванні надавав правдиву розповідь, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, нічого не приховав, засудив свій вчинок. ОСОБА_7 також під час розгляду справи в суді намагався відшкодувати майнову шкоду потерпілим, проте не зміг відшкодувати майнову шкоду потерпілим: ТОВ «Бір Маркет» та ФОП « ОСОБА_10 » у зв`язку з тяжким захворюванням його рідного брата, який перебуває за межами країни, який захворів та залишився без засобів для існування.

Що стосується запобіжного заходу, то під час вирішення питання щодо продовження строків тримання під вартою, ОСОБА_7 просив суд обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічну добу щоб мати можливість влаштуватися на роботу та відшкодувати потерпілим завдану майнову шкоду, але судом не було обрано більш м`який запобіжний захід. А, що стосується потерпілого ОСОБА_9 , то його не можливо було знайти, на телефон відповідав не ОСОБА_9 та зазначалось що його не має.

До того ж, призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції не встановив обтяжуючих обставин.

Відтак, сторона захисту вважає, що застосування відповідної кваліфікуючої ознаки за ч. 4 ст. 185 КК України, що обтяжує покарання, у цьому випадку, видається недоцільним.

Належним чином повідомлені захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , в судове засідання не з`явилися, будь-яких клопотань щодо відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Обвинувачений ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомлений про судовий розгляд, будь-яких клопотань про його участь в судовому засіданні не зявив.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині перекваліфікації дій ОСОБА_7 , а також щодо застосування до останнього положень ст. 75 КК України та підтримав клопотання обвинуваченого про зарахування йому строку попереднього ув`язнення на підставі ч. 5 ст. 72 КК України,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, судовий розгляд був проведений в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та в апеляційній скарзі захисника не оскаржується.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Доводи захисника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України та необхідністю перекваліфікації його дій на ч. 2 ст. 185 КК України, з посиланням на те, що під час вчинення злочину ОСОБА_7 не використовувались умови і обставини воєнного стану, а злочин був вчинений за звичайних обставин, є безпідставними.

Так, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.

Вирішальним для кваліфікації дій особи за ч. 4 ст.185 КК України за кваліфікуючою ознакою "в умовах воєнного стану" є час вчинення крадіжки - до введення воєнного стану чи після цього. При цьому не має значення, чи велися в населеному пункті, де було вчинено кримінальне правопорушення, бойові дії, чи мало місце масове вогневе ураження, тимчасова окупація, прохід військ, тощо. На користь такого висновку свідчить формулювання кваліфікуючої ознаки "в умовах воєнного стану" та обставини, яка обтяжує покарання, передбаченої п.11 ч.1 ст.67 КК України, - "вчинення злочину з використанням умов воєнного стану", яку суд може врахувати саме у разі використання особою негативних наслідків, спричинених воєнним станом, під час вчинення злочину.

При цьому, пояснювальна записка до законопроекту до Закону України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство" № 2117-ІХ від 03.03.2022 не може бути врахована, оскільки вона не є джерелом права.

Відтак, кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднаного з проникненням до приміщення, вчинених в умовах воєнного стану є вірною.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 міру покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, виходячи із вимог, передбачених ст. ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Обставиною, що відповідно до вимог 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його розкаяна у вчиненому. Обставин, які, згідно вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 190 КК України - у виді 1 року обмеження волі; за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 2 років обмеження волі; за ч. 2 ст. 263 КК України - у виді 2 років позбавлення волі; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 70 КК України та призначивши остаточне покарання ОСОБА_7 у виді 5 років позбавлення волі, оскільки саме таким покаранням, на думку суду, буде досягнуто мети покарання. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Щодо доводів захисника обвинуваченого про незастосуванням судом першої інстанції положень ст. 69 КК України, то колегія суддів звертає увагу на наступне.

Зокрема, як передбачено вимогами ч. 3 ст. 65 КК України, підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливою частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Як прямо передбачено ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наведені вище вимоги закону, а також встановлені та зазначені у вироку дані, які свідчать про наявність обставини, що пом`якшує покарання, з урахуванням особи винного, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд, на думку колегії суддів, не мав достатньо підстав для призначення обвинуваченому основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, суд апеляційної інстанції не вбачає законних підстав для застосування в даному конкретному випадку положень ст. 69 КК України.

Щодо стосується доводів захисника обвинуваченого про не застосування щодо нього вимог ст. 69-1 КК України, то вони є безпідставними.

Так, відповідно до положень ст. 69-1 КК України, передбачено, що за наявності обставин, які пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 цього Кодексу, зокрема, з`явлення із зізнанням, або щире каяття, або активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

З оскаржуваного вироку убачається, що суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 - розкаяння у вчиненому, а також, встановив відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Отже, враховуючи дані обставини, судом було призначено обвинуваченому покарання, зокрема за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією вказаної статті (частини статті), у виді 5 років позбавлення волі, тобто з урахуванням положень ст. 69-1 КК України.

Таким чином доводи апелянта про недотримання судом першої інстанції вимог ст.ст. 69-1 КК України є необґрунтованими.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 про наявність достатніх підстав для звільнення її підзахисного від відбування покарання з випробуванням на підставі вимог ст. 75 КК України, то вони також не можуть бути визнані обґрунтованими та служити законними підставами для зміни вироку щодо ОСОБА_7 , враховуючи наступне.

Так, відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків, які прямо зазначені у цій нормі, при призначенні покарання у виді зокрема позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Зміст вказаної норми дозволяє зробити висновок про те, що якщо суд, за наявності певних обставин, а саме при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може, а не зобов`язаний прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_7 визнано винним, дані, які характеризуються особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, колегія суддів, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, не вбачає достатніх підстав для висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та застосування положень ст. 75 КК України, оскільки в результаті звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням та застосування інституту звільнення від відбування основного покарання з встановленням іспитового строку, не буде досягнуто його мети, передбаченої ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При перегляді апеляційним судом вироку суду першої інстанції істотних порушень КПК України, що унеможливлювали би прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, не встановлено.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду щодо ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зарахування строку попереднього ув`язнення, то колегія суддів знаходить його обґрунтованим та зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року строк попереднього ув`язнення зараховується до строку покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Із матеріалів справи вбачається, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 , так як і строк покарання, обчислюється із 06.06.2022. Ця обставина учасниками судового розгляду не оспорюється. Вирок щодо ОСОБА_7 ухвалений 24.03.2023 і набрав законної сили 05.12.2023, тобто із моменту постановлення ухвали колегією суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду, якою вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишений без змін. У зв`язку із цим, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 становить із 06.06.2022 року по 05.12.2023. Саме цей строк, відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року підлягає зарахуванню у строк відбутого ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - змінити.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 - задовольнити.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26 листопада 2015 року) зарахувати ОСОБА_7 до строку покарання попереднє ув`язнення в період з 06 червня 2022 року по 05 грудня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4