19.01.2024 Єдиний унікальний номер 205/8414/15-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальні акти у об`єднаному кримінальному провадженні № 0003657 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, маючого середню освіту, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 30.09.2005 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 15 ч.2, 185 ч.2, 185 ч.3, 187 ч.2, 304, 194 ч.1, 357 ч.3, 185 ч.4, 289 ч.2, 186 ч.2, 70 КК України до 8 років позбавлення волі, з конфіскацією майна;

- 30.09.2014 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.185 ч.2, 75, 76 КК України до 2 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки;

- 21.07.2016 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст.309 ч.1, 71 КК України, приєднано частину невідбутого покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.09.2014 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяця позбавлення волі, звільненого 25.04.2018 року з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання;

- 16.03.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, 23.06.2023 року звільнений по відбуттю строку покарання,

- 28.11.2023 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська України затверджено угоду про визнання винуватості та призначено узгоджене в угоді покарання за ч. 1 ст. 263 КК у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України -

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

в режимі відео конференції захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , маючи судимості за умисні корисливі злочини, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисний корисливий злочин.

Так, ОСОБА_3 15.10.2015 року, близько 22 години 00 хвилин, знаходячись навпроти супермаркету «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Петровського, буд. № 51-Д, підійшов до раніше знайомого потерпілого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після конфліктної розмови з яким у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_3 , діючи з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, витягнув власною рукою з зовнішньої кишені брюк, що були одягнені на потерпілому ОСОБА_6 , його мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А706», ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 , тим самим, відкрито викрав майно потерпілого ОСОБА_6 . Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, розпорядившись останнім на власний розсуд, тим самим, спричинивши потерпілому майнову шкоду в розмірі 1750 гривень 00 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро покаявся та погодився надати показання щодо обставин викладених в обвинувальному акті.

Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно при зазначених в обвинувальному акті обставинах та час відкрито викрав у ОСОБА_6 його мобільний телефон марки «Lenovo».

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 2 ст. 186 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який зазначив, що восени 2015 року у вечірній час, знаходячись навпроти супермаркету «АТБ-маркет», розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Петровського, буд. № 51-Д, до нього підійшов раніше знайомий ОСОБА_3 , в ході спілкування з яким у них виник конфлікт та ОСОБА_3 наніс йому один удар в обличчя. Потерпілий пояснив, що після удару він відійшов трохи в бік, а ОСОБА_3 підійшов до нього і відкрито витягнув з його карману штанів, що були одягнені на ньому, його мобільний телефон марки «Lenovo» моделі «А706». Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном зник з місця події.

Також, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 16.10.2015 року від ОСОБА_6 , в якій він просить прийняти міри до невстановленої особи, яка 15.10.2015 року в період часу з 21.45 год. до 22.15 год., відкрито, без застосування насильства, знаходячись поблизу магазину «АТБ - маркет» за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Петровського, буд. № 51-Д, заволоділа його мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі «А706»;

-протоколом огляду місця події від 16.10.2015 року то фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих, була оглянута ділянка місцевості, яка знаходиться біля магазину «АТБ - маркет» за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Петровського, буд. № 51-Д;

-протоколом огляду місця події від 16.10.2015 року то фототаблицею до нього, згідно якого в присутності понятих, була оглянута, зокрема, ділянка місцевості, яка знаходиться навпроти тильної сторони будинку № 16 по вул.Кутузова та на перехресті вул.Караваєва, за господарським приміщенням, де на грунтовному покритті було виявлено мобільний телефон марки «Lenovo», білого кольору, акумулятор мобільного телефону «Lenovo», які було вилучено та запаковано до спецпакету;

- мобільним телефоном марки «Lenovo» моделі «А706», акумулятором мобільного телефону «Lenovo», які були визнані речовим доказом згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 19.10.2015 року та передано на зберігання потерпілому згідно зберігальної розписки;

-висновком судової товарознавчої експертизи № 70/34-738 від 27.10.2015 року судового експерта ОСОБА_8 , згідно якого ринкова вартість станом на 15.10.2015 року мобільного телефону, марки «Lenovo», моделі «А706», могла становити 1750,00 грн.;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 показав всім учасникам слідчого експерименту обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, місце, час, спосіб вчинення проти нього злочину 15.10.2015 року;

-протоколом проведення слідчого експерименту від 29.10.2015 року та фототаблицею до нього, згідно якого ОСОБА_3 показав всім учасникам слідчого експерименту обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, місце, час, спосіб вчинення ним злочину 15.10.2015 року;

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 - «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

При оцінці доказів, які надані сторонами кримінального провадження, суд керується ч.2 ст.17 КПК України та критерієм доведення «поза розумним сумнівом «Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (рішення ЄСПЛ «Козинець проти України», від 6.12.2007 року) та вважає, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, а їх сукупність достатня для визнання вини обвинуваченого.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у злочинах проти власності» № 10 від 06 листопада 2009 року грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 в скоєнні кримінального правопорушення знайшла своє повне підтвердження.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його умисні дії, які виразилися у відкритому викраденні чужого майна, вчиненого повторно, правильно кваліфіковано за ч.2 ст.186 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає його повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом встановлено рецидив злочинів.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, офіційно не працевлаштований, неодружений, який на утриманні не має малолітніх або неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим, вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, із застосуванням положень ст. ст. 75 та 76 КК України, встановивши йому іспитовий строк.

Беручи до уваги те, що вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2023 року затверджено угоду про визнання винуватості та ОСОБА_3 засуджений за ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено узгоджене в угоді покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, а дане кримінальне правопорушення ним вчинене до постановлення попереднього вироку, то суд призначає покарання за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а саме, поглинувши призначеним покаранням за цим вироком, покарання, призначене за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2023 року.

Підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 по даному кримінальному провадженню не обирався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, поглинувши призначеним покаранням, покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі, призначеним за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 листопада 2023 року та остаточно призначити ОСОБА_3 до відбуття покарання у вигляді чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, встановивши йому іспитовий строк в два роки.

На підставі п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, якими було визнано:

-мобільний телефон «Lenovo», моделі «А 706», ІМЕІ-1 НОМЕР_1 , ІМЕІ-2 НОМЕР_2 та вилучений акумулятор мобільного телефону «Lenovo», які передані під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_6 , вважати повернутими потерпілому за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1