КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/300/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року задоволено клопотанням прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майно та накладено арешт в рамках кримінального провадження №0000675 від 09.12.2022 на майно, вилучене 26.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- документ, подтверждающий статус налогового резидента Российской Федерации №2-8-11/2526 від 02.02.2022», на якому також розташований герб Російської Федерації та напис наступного змісту: «МИНФИН РОССИИ ФЕДЕРАЛЬНАЯ НАЛОГОВАЯ СЛУЖБА МЕЖРЕГИОНАЛЬНАЯ ИНСПЕКЦИЯ ФЕДЕРАЛЬНОЙ НАЛОГОВОЙ СЛУЖБЫ ПО ЦЕНТРАЛИЗОВАННОЙ ОБРАБОТКЕ ДАННЫХ», на 1 арк.;

- документи, які містять відомості щодо структури власності ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», а також відомості щодо контрольованих операцій, зокрема, роздруківку юридичного заключення щодо ризиків, на 14 арк.;

- службова записка №115-113 від 07.04.2021, на 3 арк.;

- службова записка №115-47 від 22.03.2023, на 3 арк.;

- копія службової записки вих. №16/32 від 27.01.2022, на 1 арк.;

- роздруківка планів надходження грошових засобів за 2022-2023 роки, зокрема, щодо надходження коштів від «DSS INTERNATIONAL S.A.», на 21 арк.;

- журнал реєстрації договорів, розпочатий 05.07.2021, в якому містяться відомості щодо договорів та специфікацій, які реєструються з метою подальшого укладення, в тому числі з компанією-нерезидентом «DSS INTERNATIONAL S.A.»;

- жорсткий магнітний диск WD5000AAKX с.н. WCAYUAA79798 обсягом 500 Гб;

- предмет, ззовні схожий на запал до гранати УДЗ С-1-85;

- блокнот в обкладинці синього кольору із записами наступного змісту: «ДДС-М 225 млн. рубл.», «ДСС -М - ДДС- Инт. - ДСС», «ДСС-М-Лугано-Зап-е»;

- добровільно видані документи в одному прошитому та пронумерованому томі, на 279 арк.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» - адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 рокута її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою відмовити повністю у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 про накладення арешту на майноПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», що вилучене 26.04.2023 за адресою м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, 81.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена із суттєвим порушенням норм процесуального права, в наслідок чого вона повинна бути скасована.

Апелянт вказує на те, що в порушення приписів КПК України щодо чітко встановлених строків розгляду клопотання про накладення арешту, слідчим суддею розглянуто клопотання через 19 днів, не оголошено ухвалу, не надано її ані адвокату ані особи, щодо майна якої вирішувалось питання, а сам текст ухвали слідчого судді було виготовлено та надано адвокату на 21 день з дня надходження клопотання до суду лише 19.05.2023 року.

Також апелянт зазначає, що в ухвалі слідчим суддею про обшук було викладено вмотивовану відмову в задоволенні та обмеженні права слідчого під час обшуку щодо вилучення саме комп`ютерної техніки з мотивуванням такої відмови положеннями ч. 2 ст. 168 КПК України та ч. 2 ст. 235 КПК України.

На час внесення відомостей до ЄРДР, час розгляду клопотання та дату набрання чинності законом, яким внесено зміни до КК України щодо статті 111-2, а також враховуючи той факт, що з 24.02.2022 року власник майна не мав жодних відносин з підприємствами, що можуть бути зазначені, як належні до країни-агресора, посилання слідчим суддею на цей факт не підтверджено жодним належним, в розумінні КПК України, доказом та здійснено суто формально, без належного дослідження,доказів та відсутності будь-якої інформації «поза розумним сумнівом», й відсутності перевірки обґрунтування самого клопотання про накладення арешту.

При накладенні арешту на майно слідчим суддею не досліджено, що майно було вилучено в порушення приписів КПК України, особа володіє ним на законній правовій підставі. Майно не має відношення до КП №0000675 від 09.12.2022 року. Третя особа, що до якої вирішувалось питання про арешт майна не веде господарської діяльності з контрагентами, зареєстрованими на території держави-агресора. Майно не відповідає вимогам зазначеним у статті 98 КПК України, а посилання на них, як і зазначення цього в постанові про визнання речовими доказами саме у рамках ст. 111-2 КК України - є лише формальним зазначення статті КПК України. Відсутнє будь-яке зазначення, які саме сліди злочину в рамках ст. 111-2 КК України зберегло на собі таке майно. Докази набуття майна кримінально протиправним шляхом, відсутні. Відсутні докази в клопотанні слідчого, які б могли призвести до втрати майна, пошкодження чи знищення, приховування, псування, зникнення, перетворення, передачі, відчуження.

Отже, предмети, вилучені у ПрАТ «Дніпроспецсталь» вилучено безпідставно та з огляду на чинне законодавство, відсутні підстави для задоволення клопотання про їх арешт.

Вказане свідчить, що на момент вилучення та на момент подання клопотання, слідчий не мав відомостей щодо того, які саме документи та інформацію містить ноутбук, та взагалі не перевіряв чи дійсновилучений ноутбук відповідає вимогам щодо доказу, та чи містить він якусь інформацію взагалі, що має відношення до злочину.

ПрАТ «Дніпроспецсталь» не є, а ні підозрюваним, а ні обвинуваченим, а ні засудженим а ні юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, а сама санкція статті, щодо якої провадиться досудове слідство, не передбачає заходу кримінально-правового характеру відносно юридичної особи.

Слідчим суддею в порушення ч. 4 ст. 173 КПК України в оскаржуваній ухвалі не визначив спосіб накладення арешту.

Крім того апелянт зазначає, що слідчий мав всі можливості задля дотримання права на перевірку інформації та зчитування й копіювання її під час проведення обшуку та подальшого огляду, з 26.04.2023 року по час розгляду клопотання - 16.05.2023 року, адже часу у 23 (двадцять три) дні достатньо для копіювання інформації з вказаних пристроїв.

Не зважаючи на вказане, слідчим суддею задоволено клопотання та накладено арешт на майно, не прийнято до уваги обставини справи, не досліджено докази по справі, не досліджено клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно на предмет дотримання вимог КПК України щодо обґрунтування такого клопотання.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що не зважаючи на вимоги КПК України, оскаржувану ухвалу 16.05.2023 р. не було оголошено та не було повідомлено навіть наступного дня 17.05.2023 р. щодо її складення, незважаючи на те, що адвокатом було подано заяву на отримання копії ухвали слідчого судді. Більш того під час телефонної розмови з секретарем судді не було повідомлено щодо рішення суду щодо задоволення або не задоволення клопотання про накладення арешту. Копія зазначеної ухвали виготовлена 19.05.2023. Таким чином, враховуючи отримання повного тексту ухвали адвокатом лише 19.05.2023, виготовлення її копії 19.05.2023, із урахуванням часу, необхідного для повернення до м. Запоріжжя та підготовки, складання і подання апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»- адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги, з наведених у ній підстав, думку прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скаргапредставника ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»- адвоката ОСОБА_6 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що 16.05.2023 під час розгляду клопотання про арешт майна була присутня представник ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»- адвокат ОСОБА_6 . Однак оголошення у судовому засіданні 16.05.2023 оскаржуваної ухвали, відбулося за відсутності учасників судового розгляду /т. 2 а.с. 13/. Копію оскаржуваної ухвали адвокатом ОСОБА_6 отримано 19.05.2023, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів, вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000675 від 09.12.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадовими особами, засновниками та кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» (, зареєстроване за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне шосе, буд. 81) організовано ведення фінансово-господарської діяльності в інтересах держави-агресора на території України та російської федерації у тісній взаємодії з рядом суб`єктів підприємницької діяльності держави-агресора, зокрема, постачання за посередництва останніх продукції на користь представників держави-агресора, у тому числі підконтрольних їм іноземних компаній, тобто, надається сприяння у завданні шкоди Україні, шляхом перерахування (передачі) матеріальних ресурсів та інших активів.

При цьому для провадження протиправної діяльності окремі особи використовують приміщення, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вулиця Південне шосе, буд. 81, за місцем розташування виробничих потужностей, споруд та приміщень ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна».

28.04.2023 прокурор третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на майно, вилучене 26.04.2023 в ході проведення обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, буд. 81, а саме на:

- документ, подтверждающий статус налогового резидента Российской Федерации №2-8-11/2526 від 02.02.2022», на якому також розташований герб Російської Федерації та напис наступного змісту: «МИНФИН РОССИИ ФЕДЕРАЛЬНАЯ НАЛОГОВАЯ СЛУЖБА МЕЖРЕГИОНАЛЬНАЯ ИНСПЕКЦИЯ ФЕДЕРАЛЬНОЙ НАЛОГОВОЙ СЛУЖБЫ ПО ЦЕНТРАЛИЗОВАННОЙ ОБРАБОТКЕ ДАННЫХ», на 1 арк.;

- документи, які містять відомості щодо структури власності ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна», а також відомості щодо контрольованих операцій, зокрема, роздруківку юридичного заключення щодо ризиків, на 14 арк.;

- службова записка №115-113 від 07.04.2021, на 3 арк.;

- службова записка №115-47 від 22.03.2023, на 3 арк.;

- копія службової записки вих. №16/32 від 27.01.2022, на 1 арк.;

- роздруківка планів надходження грошових засобів за 2022-2023 роки, зокрема, щодо надходження коштів від «DSS INTERNATIONAL S.A.», на 21 арк.;

- журнал реєстрації договорів, розпочатий 05.07.2021, в якому містяться відомості щодо договорів та специфікацій, які реєструються з метою подальшого укладення, в тому числі з компанією-нерезидентом «DSS INTERNATIONAL S.A.»;

- жорсткий магнітний диск WD5000AAKX с.н. WCAYUAA79798 обсягом 500 Гб;

- предмет, ззовні схожий на запал до гранати УДЗ С-1-85;

- блокнот в обкладинці синього кольору із записами наступного змісту: «ДДС-М 225 млн. рубл.», «ДСС -М - ДДС- Инт. - ДСС», «ДСС-М-Лугано-Зап-е»;

- добровільно видані документи в одному прошитому та пронумерованому томі, на 279 арк.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що 26.04.2023 органом досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2023 проведено обшук за згаданою адресою, в ході проведення якого виявлено та вилучено окреме майно, яке визнано речовими доказами у наведеному кримінальному провадженні, а тому прокурор просив накласти арешт на таке майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

16.05.2023 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 26.04.2023 в ході обшуку за адресою: м. Запоріжжя, вул. Південне Шосе, буд. 81, (згідно переліку зазначеному у клопотанні).

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, вислухані позиції сторони обвинувачення та сторони захисту, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт на комп`ютерні системи чи їх частини накладається лише у випадках, якщо вони отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення або є засобом чи знаряддям його вчинення, або зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, або у випадках, передбачених пунктами 2, 3, 4 частини другою цієї статті, або якщо їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, а також якщо доступ до комп`ютерних систем чи їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження №0000675 від 09.12.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України та можливе відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно вимог ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України, на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Посилання апелянта на те, що не зважаючи на заборону під час обшуку вилучати саме комп`ютерну техніку, встановлену в ухвалі від 14.04.2023, слідчий вилучив жорсткий магнітний диск, колегія суддів також не приймає до уваги, зауважуючи на наступному.

Не забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, якщо такі об`єкти є засобом або знаряддям його вчинення.

Доводи апелянта щодо того, що ПрАТ «Дніпроспецсталь» не є, а ні підозрюваним, а ні обвинуваченим, а ні засудженим, а ні юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, не беруться колегією суддів до уваги, зважуючи на наступному.

Арешт майна, з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч. ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Однак є слушними твердження апелянта, що клопотання про накладення арешту, слідчим суддею розглянуто через 19 днів, з дня надходження його до суду 28.04.2023, тобто з недотриманням процесуального строку, визначеного ч. 1 ст. 172 КПК України. Проте дана обставина не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з того, що слідчим суддею було прийнято рішення про проведення розгляду вище зазначеного клопотання за участю представника власника майна. Як вбачається з матеріалів справи, вперше розгляд клопотання був призначений на 04.05.2023 /т. 2 а.с. 3/ однак він не відбувся у зв`язку з неявкою учасників судового розгляду, що призвело до його відкладення. Крім того представником ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»- адвокатом ОСОБА_6 , 05.05.2023 було подано клопотання про надання матеріалів справи для ознайомлення 10.05.2023 року /т. 2 а.с. 4-5/.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав, відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна»- адвоката ОСОБА_6 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» - адвокату ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 16 травня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ПрАТ «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь» ім. А.М. Кузьміна» - адвоката ОСОБА_6 ,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4