УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0000805 від 23.06.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.190, ч.4 ст. 190 КК України, за фактом незаконного заволодіння чужого майна, а саме грошових коштів, вчинене шахрайським шляхом, групою осіб з використанням електронно-обчислювальної техніки, під час дії воєнного стану.

Як вбачається з клопотання, під час досудового розслідування, були встановлені особи, які можуть бути причетні до вчинення вказаного кримінального правопорушення, зокрема: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем мешкання якої, за адресою: АДРЕСА_1 , 19.12.2023 року був проведений санкціонований обшук, в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Redmi 6А» ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із СІМ картою мобільного оператора на номер НОМЕР_3 ; Слот СІМ карти мобільного оператора «Київстар» на номер НОМЕР_4 ; Слот СІМ карти мобільного оператора «Київстар» на номер НОМЕР_5 ; 2 пластикові картки банку «ПУМБ» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ; 2 пластикові картки банку «Ощадбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ; пластикова картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_10 ; пластикова картка банку «Укргазбанк» № НОМЕР_11 ; пластикова картка банку «SportBank» № НОМЕР_12 ; ZIP пакет із СІМ картками «Київстар»№ НОМЕР_13 та «лайфселл» № НОМЕР_14 ; картка банку «ПУМБ» № НОМЕР_15 ; 2 картки банку «Ощадбанк» № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 ; 2 картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 . Зазначене майно визнано речовим доказом в рамках даного кримінального провадження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт зазначеного майна, обґрунтовуючи клопотання необхідністю забезпечення збереження речових доказів, та просив розглянути клопотання без його участі, звернувшись до суду з відповідною заявою, надавши відомості про відсутність даних, щодо встановлення на теперішній місцязнаходження власника майна.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, приходжу до наступного.

Під час досудового розслідування даного кримінального провадження, слідчий звернувся з клопотанням про проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , як особи, яка може бути причетною до вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Зазначене клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Київського районного суду м.Одеси та слідчому був наданий дозвіл на проведення обшуку за вказаною адресою, з метою виявлення та вилучення, зокрема, грошових коштів, електронних носіїв інформації, матеріальних носіїв інформації, мобільних терміналів, сім-карток мобільних операторів, мобільні телефони, банківські картки та документи про відкриття розрахункових рахунків та банківських комірок у комерційних банках, чорнові записи, розписки. За результатами проведення обшуку, слідчим було виявлено та вилучено розшукувані речі та предмети, які визнано речовими доказами в рамках даного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно до ч.2 п.1 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно до ст.170 ч.3 КПК України, у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Вилучене майно, зазначене у клопотанні, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, може містити відомості, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям зазначеним в ст.98 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АGОSІ" проти Сполученого Королівства" (АGОSІ v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Під час розгляду клопотання, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

Приймаючи до уваги правову підставу для арешту майна тобто виключення можливості втрати слідів злочину, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для третіх осіб, вважаю доведеним у судовому засіданні наявність обґрунтованих підстав для арешту зазначеного прокурором у клопотанні майна.

Керуючись ст. ст. 98, 172, 173, 309, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони користування та розпорядження, на майно, вилучене 19.12.2023 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «Redmi 6А» ІМЕН: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із СІМ картою мобільного оператора на номер НОМЕР_3 ;

- Слот СІМ карти мобільного оператора «Київстар» на номер НОМЕР_4 ;

- Слот СІМ карти мобільного оператора «Київстар» на номер НОМЕР_5 ;

- 2 пластикові картки банку «ПУМБ» № НОМЕР_6 , № НОМЕР_7 ;

- 2 пластикові картки банку «Ощадбанк» № НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ;

- пластикова картка банку «ПриватБанк» № НОМЕР_10 ;

- пластикова картка банку «Укргазбанк» № НОМЕР_11 ;

- пластикова картка банку «SportBank» № НОМЕР_12 ;

- - ZIP пакет із СІМ картками «Київстар»№ НОМЕР_13 та «лайфселл» № НОМЕР_14 ;

- картка банку «ПУМБ» № НОМЕР_15 ;

- 2 картки банку «Ощадбанк» № НОМЕР_16 , № НОМЕР_17 ;

- 2 картки банку «ПриватБанк» № НОМЕР_18 , № НОМЕР_19 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1