ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001003 від 20 вересня 2023 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кремнівки Красногвардійського району АР Крим, громадянина України, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, повернено прокурору.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд посилався на невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, суд зауважив, що у обвинувальному акті констатовано, що ОСОБА_8 після завантаження вантажного автомобіля продуктами харчування на складі ТОВ «Архімагір» за адресою м.Дніпро вул.Журналістів, 7, під час руху автомобіля в напрямку руху військової частини, перезавантажував частину продуктів харчування до власного транспортного засобу. Тобто, судячи з обвинувального акту, з урахуванням того, що дії обвинуваченого кваліфіковано як привласнення чужого майна і такий злочин вважається закінченим з моменту незаконного безоплатного заволодіння або незаконній передачі його третім особам, злочин було закінчено під час перезавантаження продуктів до транспортного засобу обвинуваченого. Разом з тим, в обвинувальному акті не зазначено де відбувалось перевантаження частини продуктів харчування до іншого транспортного засобу. З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що в обвинувальному акті не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, що перешкоджає суду визначити чи підсудна справа Індустріальному суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону. Прокурор зазначає, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, зокрема містить посилання на ті обставини, які прокурор вважає встановленими під час досудового розслідування, а тому підстави для його повернення були відсутні. З твердженням суду про неможливість визначення підсудності прокурор не погоджується та звертає увагу на те, що суд у відповідності з вимогами ст. 314 має право направити провадження до відповідного суду для визначення підсудності. Більш того, під час досудового розслідування встановлено, що кримінальне правопорушення вчинено в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, про що обвинувачений повідомив під час судового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, захисника, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 291 КПК України визначено вимоги, яким повинен відповідати обвинувальний акт, до яких, зокрема, належить зазначення у ньому фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими та формулювання обвинувачення.

Виходячи з наведених вимог кримінального процесуального закону, обвинувальний акт повинен містити саме ті обставини, які прокурор вважає встановленими, та які з позиції сторони обвинувачення у відповідності з вимогами ст. 91 КПК України підлягають доказуванню під час судового розгляду.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, суд першої інстанції керувався тим, що в обвинувальному акті відсутні відомості про місце вчинення кримінального правопорушення, зокрема місце, де ОСОБА_8 перезавантажив частину продуктів, які він мав доставити до військової частини, до власного автомобіля, таким чином заволодівши ними, що свідчить про неможливість визначення підсудності провадження.

Між тим, суд не надав оцінки тим обставинам, що чітке місце перезавантаження продуктів органом досудового розслідування встановлено не було, однак досудове розслідування кримінального провадження було закінчено в межах територіальної юрисдикції Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Так, вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, крім іншого, дійсно підлягає доказуванню місце вчинення злочину.

Водночас, положення ст. 32 КПК України визначають, якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає випадки, коли місце вчинення злочину може бути невстановленим, що не може свідчити про неможливість здійснення кримінального провадження за відсутності цього елементу об`єктивної сторони злочину, як і вказувати на наявність підстав для повернення акта прокурору.

Більш того, закон чітко визначає суд, який в такому випадку має здійснювати кримінальне провадження.

Колегією суддів встановлено, що кримінальне провадження надійшло до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в межах територіальної юрисдикції якого Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області було закінчено його досудове розслідування, що відповідає вимогам ст. 32 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до безпідставного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору, не перевіривши належним чином обставини, якими обумовлено саме такий виклад його змісту.

На переконання колегії суддів, обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, як процесуальний документ, та суттєвих протиріч, які б перешкоджали судовому розгляду, не містить.

За таких обставин, визнати обґрунтованими наведені мотиви суду колегія суддів не може, а тому приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4