Справа № 199/9350/23
ВИРОК

іменем України

10.11.2023 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000842, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Тернівка, Павлоградського району, Дніпропетровської області, офіційно не працевлаштованого, з середньо - технічною освітою, неодруженого, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або не працездатних осіб не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.05.2018 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 12.09.2019 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

- 23.12.2019 року Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 та ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, звільнився з місця позбавлення волі 05.05.2021 року, відбувши покарання повністю,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

В С Т А Н О В И В:

26.10.2023 року приблизно о 12.00 год. ОСОБА_3 перебував в черзі біля продуктового кіоску, розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Калинова, буд. 66, разом з раніше незнайомою йому ОСОБА_4 .

В цей час, ОСОБА_3 , стоячі в черзі позаду ОСОБА_4 , попрохав останню, щоб вона не наступала йому на ноги, але ОСОБА_4 прохання ОСОБА_3 не почула та продовжувала свої дії.

У подальшому ОСОБА_3 з метою того щоб ОСОБА_4 звернула на нього свою увагу, штовхнув останню в спину долонею своєї правої руки, при цьому зробивши їй зауваження, щоб вона припинила свої дії, у зв`язку з чим між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на умисне спричинення фізичного болю ОСОБА_3 .

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на спричинення фізичного болю ОСОБА_4 , перебуваючи у тому ж місці та в той же час, на фоні раніше виниклої суперечки, в момент, коли потерпіла ОСОБА_5 почала розвертатись обличчям до нього, умисно наніс один удар внутрішньою частиною лівої долоні в область правої верхньої частини грудної клітини ОСОБА_4 , чим умисно завдав останній фізичного болю та не спричинив тілесних ушкоджень.

До обвинувального акту, який надісланий до суду разом із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, додані:

- письмова заява ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначеними вище, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

- письмова заява потерпілої ОСОБА_4 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою статті 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За результатами дослідження змісту відповідних заяв ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 та матеріалів дізнання, у суду не виникло сумнівів в тому, що викладені обвинуваченим і потерпілою у зазначених заявах відомості ними не усвідомлені, не відповідають внутрішній волі ОСОБА_3 та потерпілої, а їх процесуальна позиція сформувалася під дією будь-якого стороннього тиску або неправомірного впливу на них.

Згідно ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і суд не вбачає підстав ставити їх під сумнів та визнає їх доведеними, оскільки вони повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами дізнання.

При кваліфікації дій обвинуваченого, суд ураховує, що Верховний Суд у постанові від 05 квітня 2018 року в справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому КК, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Вищенаведені фактичні обставини поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку в обсязі обвинувачення, яке було сформульоване прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдали фізичний біль і не спричинив тілесні ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК Україні особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є умисним, закінченим, кримінальним проступком, який представляє підвищену соціальну небезпеку, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченої.

Останній не одружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх або інших непрацездатних осіб не має, не працює, має постійне місце проживання де характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнає повне визнання вини обвинуваченим.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд звертає увагу, що останній має непогашену судимість за умисний злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, та те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст.126 КК України.

Відповідно до частин 1 статті 12 КК України (Класифікація кримінальних правопорушень) кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Кримінальним проступком є діяння, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, тобто, за класифікацією кримінальним правопорушенням.

Приписом статті 34 КК України встановлено, що рецидивом кримінальних правопорушень визнається вчинення нового умисного кримінального правопорушення особою, яка має судимість за умисне кримінальне правопорушення, тому суд за даним кримінальним провадження, відповідно до ст. 34, п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, вважає обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 - рецидив злочинів.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді громадських робіт на строк двісті годин, оскільки суд вважає, що таке покарання зможе забезпечити досягнення його мети, підстави для призначення більш суворих видів покарання судом не встановлені і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основоположних прав особи.

Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 302, 368, 374, 3812-382 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок в іншій частині може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня наступного за днем його ухвалення надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1