Справа № 567/1199/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2023 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі :

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисників обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 та ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000113 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бійськ Алтайського краю російської федерації, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, знятого з реєстрації, без постійного місця проживання, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:

В ніч з 05.07.2022 на 06.07.2022, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 , знаходячись в кухні у квартирі за місцем проживання ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, маючи умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс декілька ударів кулаками рук в ділянку обличчя ОСОБА_9 .

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній та нижній повіках обох очей, на тлі синця на нижній повіці лівого ока наявне садно, синця на передній поверхні лівої вушної раковини, синця на нижній щелепі справа, крововиливи на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ в проекції перших зубів, садна на спинці носа, а також у вигляді закритої черепно-мозкової травми, зокрема, крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій скронево-тім`яній ділянці, субдуральної гематоми (об`ємом 220-240 мл.) в проекції скронево-тім`яної частки правої півкулі головного мозку, крововиливи під м`якою мозковою оболонкою головного мозку в правій скронево-тім`яній частці, а також в правій скронево-тім`яній ділянці виявлено ділянку некрозу речовини головного мозку з вогнищевим зливним внутрішньомозковим крововиливом. Спричинена ОСОБА_9 внаслідок неодноразового прикладання сили травма голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

В результаті отримання вказаних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, та відповідно до висновку судово-медичної експертизи №55 від 27.08.2022, його смерть настала внаслідок отриманої закритої черепно-мозкової травми з просторим субдуральним крововиливом та крововиливами під м`яку мозкову оболонку, що ускладнилася розвитком набряку-набуханням та компресією головного мозку.

Підсудний ОСОБА_6 в судових засіданнях 11.10.2023 та 17.10.2023 року, після допиту потерпілої та свідків сторони обвинувачення та дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, свою провину у вчиненні кримінального правопорушення спочатку визнав частково та в подальшому визнав повністю, при цьому пояснив, що в липні 2022 року, точної дати не пригадує, він разом зі своєю знайомою ОСОБА_10 перебував по місцю проживання ОСОБА_9 , де в приміщенні кухні вони всі разом вживали спиртні напої. Під час спілкування, спочатку виник конфлікт між ним та ОСОБА_10 , яку він штовхнув, від чого вона впала, та в подальшому виник конфлікт між ним та ОСОБА_9 , в ході якого останій висловлювався на його адресу образливими словами, у відповідь на що він завдав ОСОБА_9 , який перебував у сидячому положенні, декілька ударів рукою в ділянку голови. ОСОБА_6 спочатку вказував про нанесення ОСОБА_9 двох ударів долонею та один удар кулаком, та в подальшому зазначав про нанесення лише двох ударів один удар правою долонею в ліву щоку та один удар кулаком лівої руки в праву ділянку обличчя ОСОБА_9 . В подальшому, перебуваючи в житловій кімнаті, він один раз штовхнув ОСОБА_9 в груди, від чого останній втратив рівновагу та він не бачив, щоб ОСОБА_9 вдарявся головою від заподіяних ним ударів о сторонні предмети, разом з тим вказував, що погано пам`ятає деталі вищевказаного конфлікту. Пояснив, що після нанесених ним для ОСОБА_9 ударів він ще декілька днів був живий та вони спільно вживали алкоголь. Про смерть ОСОБА_9 йому стало відомо від працівників поліції. Шкодує з приводу заподіяння двох ударів для ОСОБА_9 , що призвело до смерті останнього. Пояснив, що не бажав йому смерті. Просить суворо не карати.

Суд встановив, що обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та винуватість підсудного ОСОБА_6 у його вчиненні, знайшли підтвердження у зібраних на досудовому слідстві та перевірених у судовому засіданні доказах.

Суд вважає недоцільним дослідження інших доказів, окрім тих, які просить дослідити прокурор і з чим погодились інші учасники судового провадження.

Крім визнання своєї вини підсудним ОСОБА_6 , його провина у скоєнні кримінального правопорушення доведена в ході судового розгляду на підставі показів потерпілої, свідків та сукупністю інших доказів, зібраних в ході досудового розслідування, які перевірено в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що знайома з ОСОБА_12 близько 10 років, водночас вказала, що померлий ОСОБА_9 був її рідним дядьком, який сам проживав в квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Вона не підтримувала з дядьком тісних стосунків та тривалий час з ним не спілкувалась, востаннє бачила його за 3-4 місяці до його смерті. Про заподіяння тілесних ушклоджень ОСОБА_9 їй відомо з чужих слів та про смерть дядька їй повідомила 07.07.2023 року ОСОБА_13 , яка є сусідкою померлого, після чого вона прибула за місцем проживання дядька за вищевказаною адресою, де виявила тіло трупа дядька та повідомила працівників поліції про смерть ОСОБА_9 . Пояснила, що їй не було відомо про взаємостосунки між ОСОБА_14 та ОСОБА_9 . В поданих до суду письмовій розписці та заяві вказала про відсутність будь-яких претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_12 , вказала про отримання у визначеному нею розмірі грошових коштів в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю її дядька, при визначенні міри покарання для підсудного покладається на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні надала покази, відповідно до яких пояснила, що проживає в АДРЕСА_2 , поруч із квартирою померлого ОСОБА_9 . Вказала, що з червня по 06 липня 2022 року в квартирі ОСОБА_9 проживав ОСОБА_12 та його знайома ОСОБА_10 , та факт їхнього проживання обурював ОСОБА_9 . За час проживання ОСОБА_12 та ОСОБА_10 у квартирі ОСОБА_9 , останній змінився та став пригніченим. В ніч з 5 на 6 липня 2022 року близько 2 год. ночі вона чула сторонній шум та коли виглянула в під`їзд, то помітила ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , по інтонації їхньої розмови вона зрозуміла, що в квартирі ОСОБА_9 мав місце конфлікт. Вона зробила їм зауваження та повернулася до своєї квартири. Запевнила, що ОСОБА_9 по місцю свого проживання у вищевказаний проміжок часу ні з ким більше не спілкувався та ніхто, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , у нього в квартирі більше не проживав та не навідувався. Зазначила, що 06 липня 2022 року вона, перебуваючи на вулиці, обговорювала з іншими сусідами, що не видно ОСОБА_9 , та вже ввечері 07 липня 2022 року вирішили розшукати сусіда ОСОБА_9 , у зв`язку з чим відчинили незамкнені вхідні двері до його квартири, де виявили ОСОБА_9 мертвим на дивані. З даного приводу вона зателефонувала до ОСОБА_11 , яка є племінницею померлого. В подальшому на місце події приїхала ОСОБА_11 та через деякий час слідчо-оперативно група, та при проведенні слідчих дій вона була залучена в якості понятої. Свідок вказала, що ОСОБА_9 був простим, безвідмовним чоловіком, спокійною та неагресивною людиною, яка не схильна до конфліктів.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні пояснила, що проживає неподалік будинку ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_3 та вранці 06.07.2022 року близько 6 год. бачила як ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які як їй відомо проживали у квартирі ОСОБА_9 , поспішаючи двічі носили поліетиленові пакети з великою кількістю речей від квартири ОСОБА_9 в невідомому напрямку. ОСОБА_9 охарактеризувала як тихого, спокійного чоловіка, який проживав один та не був схильний до конфліктів.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснила, що проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , яка знаходиться поруч із квартирою померлого ОСОБА_9 . Зазначила, що з червня 2022 року в квартирі ОСОБА_9 проживав ОСОБА_12 та його знайома ОСОБА_10 , де вони разом вживали спиртні напої. Пояснила, що після того як ОСОБА_6 та ОСОБА_10 почали проживати у квартирі ОСОБА_9 , вона почала помічати ОСОБА_9 у пригніченому настрої, із синцями на обличчі, та останній висловлював їй своє незадоволення з приводу того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 проживають у його квартирі та він не може їх вигнати, на що вона пропонувала йому викликати поліцію. У відповідь ОСОБА_9 їй пояснював, що після приїзду працівників поліції вони підуть, проте потім знову повернуться. Свідок запевнила, що ОСОБА_9 по місцю свого проживання ні з ким, окрім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , не спілкувався, та ніхто, окрім останніх, напередодні його смерті у нього в квартирі більше не проживав. Вказала, що на початку липня 2022 року, точної дати не пригадує, вона була свідком випадку, коли ОСОБА_9 не бажав відчиняти вхідні двері для ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Після того, як останні потрапили до квартири ОСОБА_9 , вона чула жіночий голос, який як вона розуміла належить ОСОБА_10 , яка кричала : « ОСОБА_17 , хватить, не бий його». Зазначила, що після вказаної події ОСОБА_9 живим не бачила, та про смерть останнього дізналася від сусідів. Пояснила, що була близько знайома з ОСОБА_9 та характеризує його як спокійного, не агресивного чоловіка, який не був схильний до конфліктів.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що була знайома з ОСОБА_9 впродовж близько 2 років та з червня місяця до 6 липня 2022 року вона проживала у квартирі ОСОБА_9 за адресою : АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вона припинила проживати у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 був проти її та ОСОБА_6 проживання у ній. Пояснила, що 03.07.2022 року у вечірній час вона та ОСОБА_6 перебували у квартирі ОСОБА_9 , де вживали спиртні напої. В певний момент в ході розмови ОСОБА_9 почав виганяти їх з квартири. Виник конфлікт, під час якого ОСОБА_6 спочатку штовхнув її, від чого вона впала, та в подальшому вона була свідком конфлікту між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_6 наніс два удари долонею правої руки по обличчю ОСОБА_9 , який в момент нанесення ударів перебував у положенні сидячи. Водночас з наведеним, свідок зазначила, що самих ударів вона не бачила, оскільки перед нею стояв ОСОБА_6 . Вказала, що ОСОБА_9 будь-яких ударів у відповідь для ОСОБА_6 не завдавав. На цьому конфлікт закінчився. 05.07.2022 року вона разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 спільно вечеряли та в той вечір конфлікту між ними не було. Вранці 06.07.2022 року близько 6 год. вона разом з ОСОБА_6 зібрали свої речі та забрали їх, залишивши квартиру ОСОБА_9 .

Експерт ОСОБА_18 в судовому засіданні пояснив, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 тілесні ушкодження виникли прижиттєво за 1,5-2 години до його смерті. Найвірогідніше смерть ОСОБА_9 настала з 5 на ІНФОРМАЦІЯ_3 . Запевнив, що виявлені на тілі трупа ОСОБА_9 тілесні ушкодження не могли виникнути від падіння з положення стоячи.

З витягу з ЄРДР №0000113 від 07.07.2022 р. встановлено, що ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області на підставі повідомлення ОСОБА_11 07.07.2022р. було розпочато досудове розслідування по факту заподіяння ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, в результаті яких ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер за місцем свого проживання (т.2 а.с.1).

Згідно рапорту оперативного чергового Острозького ВП ГУНП в Рівненській області від 07.07.2022 р. цього дня о 19 год. 47 хв. від ОСОБА_11 по телефону надійшло повідомлення про те, що 07.07.2022 р. близько 19 год. 45 хв. в АДРЕСА_1 вона в квартирі виявила труп свого дядька ОСОБА_9 , 1965 року народження (т.2 а.с.8).

Згідно заяви від 07.07.2022 року ОСОБА_11 надала добровільну згоду працівникам поліції на огляд квартири її покійного дядька ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (т.2 а.с.11).

Згідно копії паспорта ОСОБА_9 , останній був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 (т.2 а.с.82-83).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.07.2022 р. (з ілюстративними таблицями до нього) зазначено місце вчинення злочину квартира, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . З дослідженого в ході судового розгляду відеозапису проведеного під час огляду місця події встановлено, що в ході огляду вищевказаної квартири в кімнаті на дивані виявлено тіло трупа ОСОБА_9 , який знаходиться в положенні лежачи на спині повздовж дивану. При огляді трупа виявлено тілесні ушкодження. Тіло трупа ОСОБА_9 направлено в морг для подальшого проведення судово-медичної експертизи (т.2 а.с.12-40).

Згідно протоколу огляду трупа від 08.07.2022 р. при проведенні огляду та розтину трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розпочатого о 09 год. 50 хв. та закінченого об 11 год. 40 хв., на тілі останнього виявлено тілесні ушкодження, зокрема, під м`якими тканинами голови з внутрішньої поверхні в тім`яно-скроневій ділянці крововилив. Кістки склепіння черепа цілі. В правій тім`яно-скроневій ділянці субдоральна гематома, яка складається з двух третин об`ємом пухких згортків, одна третина - рідкої крові (т.2 а.с.54-61).

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №55 від 08.07.2022 р. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та причиною його смерті є закрита черепно-мозкова травма з крововиливом під м`яку мозкову оболонку та просторим субдуральним крововиливом (т.2 а.с.67-68).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 27.08.2022 р. при проведенні експертизи трупа ОСОБА_9 виявлено наступні ушкодження : закриту черепно-мозкову травму у вигляді синців на верхній та нижніх повіках обох очей; на тлі синці на нижній повіці лівого ока наявне садно; садно на спинці носа; синець на передній поверхні лівої вушної раковини; синець на нижній щелепі справа; крововиливів на слизових оболонках верхньої та нижньої гуди в проекції перших зубів; крововиливу під м`які тканини з внутрішньої поверхні в правій скроневій ділянці; субдуральної гематоми (об`ємом 220-240 мл) в проекції скронево-тім`яної частки правої півкулі головного мозку; крововиливів під м`які оболонки головного мозку та в речовину головного мозку в правій скронево-тім`яній частці, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент їх заподіяння.

Вищевказані тілесні ушкодження утворилися прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_9 , що підтверджується встановленими при розтині трупа морфологічними властивостями ушкоджень та станом гематоми під твердою мозковою оболонкою.

Вищевказані тілесні ушкодження (травма голови) враховуючи розташування тілесних ушкоджень на суміжних анатомічних ділянках виникли не менше як від трьох травматичних дій (ударів) тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким міг бути кулак руки сторонньої особи) з достатньою силою нанесення (спричинення).

Відповідно до вищевказаного висновку судово-медичної експертизи № 55 від 27.08.2022 р. смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з просторим субдуральним крововиливом та крововиливами під м`яку мозкову оболонку, що ускладнилось розвитком набряку-набуханням та компресією головного мозку.

Між отриманою ОСОБА_9 травмою голови та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, а беручи до уваги вираженість трупних явищ та явища гниття, його смерть настала приблизно за 2-3 доби до проведення розтину його трупа (т.2 а.с.63-66).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55 від 27.08.2022 р. при проведенні судово-медичної експертизи у потиличній ділянці трупа ОСОБА_9 будь-яких ушкоджень не виявлено.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 08.07.2022 року та дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів, показала та розповіла про обставини при яких ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження. Свідок ОСОБА_10 відобразила події, що відбувалися ввечері 05 липня 2022 року по місцю проживання ОСОБА_9 , та вказала, що саме того вечора ОСОБА_6 завдав декілька ударів в ділянку голови ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_10 не змогла вказати чим завдавались удари та їх точну локалізацію, та продемонструвала, що з місця, де вона знаходилась під час конфлікту вона не могла побачити удари. Вона зробила ОСОБА_6 зауваження щодо нанесених ним ударів для ОСОБА_9 , після чого вийшла з квартири на 10-15 хвилин, та що в той час відбувалося між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 їй невідомо. Після того як вона повернулась, ОСОБА_9 був живий, лежав в кімнаті на дивані та на його обличчі з`явилися гематоми. В подальшому вона з ОСОБА_6 залишили квартиру та пішли до своїх знайомих. Назад до квартири ОСОБА_9 вона з ОСОБА_6 повернулися вранці 06.07.2022 року, з ОСОБА_9 не спілкувалися, вважали, що він спить, зібрали свої речі та покинули вищевказану квартиру. В ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_9 будь-який супротив ОСОБА_6 не чинив та удари йому не заподіював, вказувала лише на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 для ОСОБА_9 . Свідок також вказала про добровільну участь у слідчому експерименті та відтворенні обстановки та обставин події, що мали місце ввечері з 5 на 6 липня 2022 року (т.2 а.с.116-121).

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 12.07.2022 року та дослідженого у судовому засіданні відеозапису слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_6 показав та розповів про обставини при яких він заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження. ОСОБА_6 відобразив події, що відбувалися по місцю проживання ОСОБА_9 , та вказав, що він перебував з ОСОБА_10 в квартирі ОСОБА_9 , де в кухні вони разом вживали спиртні напої. Коли вони випивали ОСОБА_10 почала до нього сваритися, у відповідь на що він її вдарив по обличчю, від чого вона похитнулась. В цей момент ОСОБА_9 почав кричати та він вдарив ОСОБА_9 , який перебував в положенні сидячи, правою долонею по лівій стороні його обличчя та одразу ж наніс удар кулаком лівої руки в праву сторону голови ОСОБА_9 . Будь-яких ударів у відповідь ОСОБА_9 йому не наносив. Коли він наносив удари для ОСОБА_9 , він не бачив в якому положенні знаходилась ОСОБА_10 , яка через мить вибігла з квартири та була відсутньою певний час (т.3 а.с.34-37).

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 55-експеримент від 07.09.2022 року, проведеної з урахуванням відомостей, одержаних в ході вищевказаних слідчих експериментів з участю ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , встановлено, що механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 , який вони показали та розповіли під час проведення з ними слідчого експерименту не суперечить судово-медичним даним їх виникнення (т.2 а.с.71-76).

Згідно протоколу огляду відеозаписів з камер відеоспостереження від 27.09.2022 року (з ілюстративними таблицями до нього) встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спільно покинули місце проживання ОСОБА_9 06 липня 2022 року о 02 год. 29 хв. і повернулися назад того ж дня о 05 год. 43 хв., та через 8 хвилин о 05 год. 51 хв. швидко покидали квартиру ОСОБА_9 з речами (т.2 а.с.130-134).

В наданих суду поясненнях ОСОБА_6 після дослідження вищевказаного протоколу підтвердив факт свого перебування за місцем проживання ОСОБА_9 у день та час, вказаний вище.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 84 від 08.08.2022 року у ОСОБА_6 09.07.2022 року виявлено синець на правій кисті по зовнішній поверхні в проекції 4-го та 5-го пальців, який виник не менш як від однієї травматичної дії (удару) об тупий предмет, що цілком можливо при нанесенні ОСОБА_6 удару кулаком правої руки сторонній особі в ділянку обличчя (на що вказав ОСОБА_6 при огляді) з достатньою силою нанесення. Вказане тілесне ушкодження могло утворитися 05.07.2022 року (т.3 а.с.39-40).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 56 від 15.09.2023 року на голові ОСОБА_9 виявлено ряд зовнішніх ушкоджень та описано прояви внутрішньо-черепної травми, зокрема : на верхніх та нижніх повіках обох очей синці темно-синюшного кольору з фіолетовим відтінком продовгуватими формами; на тлі синця на нижній повіці лівого ока садно видовженої форми косо-горизонтального напрямку темно-бурого кольору; на передній поверхні лівої вушної раковини синець аналогічного характеру округлої форми; на нижній щелепі справа синець округлої форми; на слизовій оболонці верхньої та нижньої губ в проекції зубів крововиливи темно-червоного кольору; на спинці носа садно округлої форми аналогічного характеру; крововилив темно-червоного кольору на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в правій скронево-тім`яній ділянці; під твердою мозковою оболонкою правої півкулі головного мозку(в проекції скронево-тім`яної частки) наявний сформований згорток крові (гематома) загальним об`ємом до 220-240 мл; під м`якою мозковою оболонкою головного мозку виявлені дрібновогнищеві, нерівномірно (більш по ходу борозн) виражені, темно-червоні крововиливи в правій скронево-тім`яній частці; в речовині правої скронево-тім`яній ділянці виявлено ділянку некрозу речовини головного мозку з вогнищевим зливним внутрішньомозковим крововиливом.

Зазначені тілесні ушкодження в ділянці голови виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті ОСОБА_9 в короткий проміжок часу, про що свідчить вираженість і забарвлення крововиливів, колір синців, стан поверхонь саден, описаний гострий характер субдуральної гематоми, мікроскопічно встановлена вираженість реактивних змін в ушкодженнях.

Відмічені особливості зовнішніх травматичних змін в ділянці голови (множинність, різна локалізація і характер) та встановлені особливості внутрішньо-черепних крововиливів, в сукупності, свідчать про те, що травма голови у ОСОБА_9 є наслідком не менше ніж п`яти-шести досить виражених за силою травматичних впливів (ударів) тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею (без відображення її індивідуальних особливостей), що загалом властиво для нанесення ударів у вказані ділянки голови руками, ногами чи іншими тупими предметами.

В даному випадку, виникнення внутрішньо-черепної травми у ОСОБА_9 було обумовлено неодноразовим прикладанням сили, а тому, чисельні зовнішні ушкодження голови (синці, садна, крововиливи) та внутрішньо-черепні травматичні зміни не можуть розглядатися окремо, оскільки кожен удар в ділянку голови, незалежно від того чим та куди він наносився (рукою, ногою чи іншим травмуючим предметом), посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньо-черепної кровотечі, травматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя, тому спричинена ОСОБА_9 травма голови за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення згідно підп. в), г) п.2.1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок отриманої внутрішньо-черепної травми у вигляді чисельних зовнішніх ушкоджень в ділянці голови, просторих крововиливів в речовину та під оболонки головного мозку, яка в своєму клінічному протіканні призвела до набряку-набухання та компресії головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті. Даний висновок про причину смерті підтверджується характером встановлених під час розтину трупа зовнішніх ушкоджень в ділянці голови та внутрішньо-черепних травматичних змін, виразними явищами набряку-набухання та компресії головного мозку, а також результатами мікроскопічного дослідження вилучених з трупа шматочків мозку, які викладені у висновку експерта № 782 від 28.07.2022 року.

Смерть ОСОБА_9 , зважаючи на ступінь розвитку трупних явищ, настала від 2-3 до 4-5 діб до моменту секції його трупа, тобто в період з 03 по 06 липня 2023 року.

Проміжок часу від моменту виникнення у ОСОБА_9 внутрішньо-черепної травми до настання його смерті становить від 1-1,5 до 3-4 годин, що не виключає ймовірність залишитися йому живим у разі надання своєчасної медичної допомоги (зокрема, нейрохірургічної, з трепанацією черепа та видаленням найбільш стискаючої мозок субдуральної гематоми) (т.5 а.с.7-25).

Таким чином, отримані судово-медичні дані щодо механізму виникнення травми голови у ОСОБА_9 , яка стала безпосередньою причиною смерті, не суперечать обставинам заподіяння тілесних ушкоджень, які відображені в показах ОСОБА_10 та ОСОБА_6 .

Враховуючи те, що судово-медичні експертизи проводилися кваліфікованими фахівцями в судово-медичній галузі, предметом їх дослідження були усі наявні матеріали кримінального провадження, тому суд не вбачає підстав для сумнівів у достовірності цих висновків.

Висновки експертів та інші докази, досліджені судом не викликають сумнівів у їх належності та допустимості.

Суд критично оцінює покази підсудного ОСОБА_6 в частині кількості завданих ним ударів для ОСОБА_9 та перебування останнього живим впродовж декількох днів після нанесених для нього ударів, оскільки такі покази спростовуються висновками комісійної судово-медичної експертизи №56 від 15.09.2023 року, згідно яких травма голови у ОСОБА_9 є наслідком не менше ніж п`яти-шести досить виражених за силою травматичних впливів (ударів) тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, що властиво для нанесення ударів у вказані ділянки голови руками, ногами чи іншими тупими предметами, та проміжок часу від моменту виникнення у ОСОБА_9 внутрішньо-черепної травми до настання його смерті становить приблизно від 1-1,5 годин до 3-4 годин, що виключає перебування ОСОБА_9 , без надання невідкладної кваліфікованої медичної допомоги, живим впродовж декількох днів.

Покази свідка ОСОБА_10 , надані в ході судового розгляду, суд також оцінює критично, оскільки вони частково суперечать іншим належним чином зібраним і дослідженим у ході судового розгляду доказам, які в своїй сукупності є достатніми для доведення вини ОСОБА_6 в інкрімінованому йому злочині, та показання свідка ОСОБА_10 частково суперечать проведеному з її ж участю слідчому експерименті у даному кримінальному провадженні, в ході якого вона вказувала про заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень для ОСОБА_9 саме 05 липня 2022 року, а не 03 липня 2022 року.

При вирішенні питання щодо кваліфікації дій підсудного ОСОБА_6 за ч.2 ст.121 КК України суд враховує наступне.

Так, кримінальна відповідальність за ч.2 ст.121 КК України настає за умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та двома суспільно небезпечними наслідками, що настали: первинні - тяжкі тілесні ушкодження, похідні - смерть. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно-небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом щодо суспільно-небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю щодо настання смерті потерпілого. Разом із цим, питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного до, під час і після злочину, його взаємини з потерпілим, що передувала події, їх стосунки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 завдав декілька ударів руками в ділянку голови потерпілого, заподіявши закриту черепно-мозкову травму, яка виразилась, зокрема, просторим субдуральним крововиливом та крововиливами під м`яку мозкову оболонку, що ускладнилося розвитком набряку-набуханням та компресією головного мозку. Між цими діями, які були активними та їх наслідками у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, існував прямий причинний зв`язок.

Беручи до уваги викладене, дії підсудного за ч.2 ст.121 КК України кваліфіковано вірно та він має відповідати за той результат своїх дій (завдану шкоду), який фактично було заподіяно, в даному випадку тяжке тілесне ушкодження, похідним наслідком якого є смерть потерпілого.

З пояснень підсудного ОСОБА_6 і показів свідка ОСОБА_10 та згідно інших доказів, досліджених в ході судового розгляду, встановлено, що після заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 залишався живим, та при своєчасному наданні йому кваліфікованої медичної допомоги він міг залишитися живим.

Наведені обставини, у своїй сукупності, свідчать про те, що ОСОБА_6 , умисно завдаючи з великою силою удари в життєво важливі органи ОСОБА_9 в голову, розраховував на такі можливі наслідки, від яких його здоров`ю буде спричинено тяжку шкоду.

Поряд з фактичними обставинами заподіяння підсудним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , який не опирався та не захищався від його побиття, суд бере до уваги також спосіб та обставини їх завдання, кількість нанесених ударів, їх силу і спрямованість, механізм та негативні наслідки, а також не хаотичність, а цілеспрямованість нанесення ударів в ділянку голови ОСОБА_9 та відсутність віктимної поведінки останнього і фактично безпричинність заподіяння підсудним таких тілесних ушкоджень.

Судом не встановлено підстав, передбачених КПК України, для визнання досліджених доказів недопустимими.

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин на підставі сукупності непрямих (стосовно конкретного факту) доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку. Навпаки, ст.94 КПК України визначає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупність зібраних доказів з дочки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При встановленні причетності підсудного ОСОБА_6 до заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , що спричинили його смерть, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 07.12.2020 року у справі про умисне вбивство №728/578/19, відповідно до якої, якщо у кримінальному провадженні відсутні прямі докази, що підтверджують винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, однак обставини кримінального правопорушення підтверджуються сукупністю інших належних та допустимих непрямих доказів, то сукупність таких непрямих доказів може бути покладена судом в основу обвинувачення особи.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній в іншій постанові від 06.04.2021 року також у справі про умисне вбивство № 364/439/18, чинний КПК України не містить заборони щодо встановлення тих чи інших обставин чи елементів складу злочину на підставі сукупності непрямих доказів, які хоча й безпосередньо не вказують на відповідну обставину чи елемент складу злочину, але підтверджують її поза розумним сумнівом на основі логічного аналізу їх сукупності та взаємозв`язку.

Таким чином, на підставі сукупності досліджених доказів, які не спростовано підсудним ОСОБА_6 та його захисниками, суд приходить до беззаперечного висновку про його причетність до заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_9 , що мало місце за місцем проживання останнього в АДРЕСА_1 , де ОСОБА_6 наніс йому тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_9 , та час нанесення тілесних ушкоджень згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи № 56 від 15.09.2023 р. співпадає в часі з перебуванням ОСОБА_6 за вищевказаною адресою, що підтверджується як поясненнями підсудного, так і показами свідків, допитаних в ході судового розгляду.

Згідно з пунктом 26 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» №2 від 07.02.2003 р., якщо смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків - такі дії, залежно від змісту суб`єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діяннями та двома суспільно небезпечними наслідками, що настали: первинні тяжкі тілесні ушкодження, похідні смерть. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки).

Так, розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст.121 КК) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст.128 КК) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною стороною цих злочинів.

Натомість за ст.128 КК дії винного слід кваліфікувати, якщо він завдав необережне тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження і при цьому передбачав можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховував на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачав можливості настання таких наслідків, хоча повинен був й міг їх передбачити (злочинна недбалість).

Наведену позицію Верховний суд виклав у постанові від 15 лютого 2023 року у справі №688/1271/21 (провадження № 51-3736км22).

Наведені вище докази суд визнає достатніми у їх сукупності для того, щоб зробити висновок щодо вчинення підсудним ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Таким чином, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє підтвердження у суді в повному обсязі та його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до ст.65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із врахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на грунті пияцтва, алкоголізму, за наявності рецидиву злочину.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Виходячи з засади співмірності, призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого та згідно ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України кваліфікується як тяжкий злочин, за яким законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Окрім ступеня тяжкості вчиненого злочину суд враховує, що цінність суспільних відносин на які здійснено посягання це життя людини, яке відповідно до ст.3 Конституції Україні є найвищою соціальною цінністю.

Підсудний вперше притягується до кримінальної відповідальності.

Обставин, які обтяжують покарання підсудного не встановлено, разом з тим обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 є добровільне відшкодування потерпілій ОСОБА_11 шкоди, завданої смертю її дядька ОСОБА_9 .

При цьому суд звертає увагу на те, що факт визнання підсудним своє вини у вчиненні кримінального правопорушення не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого як обставину, що пом`якшує покарання. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки. У даному випадку очевидною є вказівка підсудного на визнання своєї винуватості з метою пом`якшення міри покарання в інкримінованому йому злочині. Наведена позиція узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеної у постанові від 01.04.2020 року у справі № 750/11509/18 (провадження № 51-4261км19).

Підсудний ОСОБА_6 під час судового розгляду у вчиненому не розкаявся, як і не висловлював критичного ставлення до своїх злочинних дій.

Доводи сторони захисту щодо наявності інших пом`якшуючих покарання обставин суд до уваги не приймає, оскільки стан здоров`я матері, повнолітнього сина та колишньої дружини підсудного, на які вказує адвокат ОСОБА_8 , на даний час суттєво не змінився у порівнянні із станом їх здоров`я до вчинення інкрімінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, та в матеріалах кримінального провадження відсутні докази і таких доказів не надано стороною захисту в ході судового розгляду, на підтвердження будь-якої участі ОСОБА_6 в утриманні та здійсненні догляду за останніми. Водночас суд звертає уваги на те, що у підсудного ОСОБА_6 також є повнолітня донька, яка, на переконання суду, у разі виникнення нагальної потреби спроможна надати необхідну підтримку та допомогу близьким членам своєї сім`ї та родини.

Беручи до уваги особу підсудного ОСОБА_6 , суд враховує, що він непрацевлаштований, неодружений, з 31.08.2018 року значиться знятим з реєстрації, без постійного місця проживання, за час проживання в м.Острозі зарекомендував себе з негативної сторони як особа, яка перебувала на обліку у відділенні поліції з приводу вчинення домашнього насильства, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення громадського порядку та порушення безпеки дорожнього руху, на поведінку ОСОБА_6 до відділення поліції № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області неодноразово надходили скарги про вчинення ним конфліктів із місцевими мешканцями (т.3 а.с.41-45).

Згідно довідки КНП «Острозька багатопрофільна лікарня» від 09.07.2022 р. ОСОБА_6 під спостереженням у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.3 а.с.47).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №152/22 від 11.08.2022 р. ОСОБА_6 як під час вчинення інкрімінованого йому злочину, так і на даний час, був та є здатним усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_6 в період часу з 04.07.2022 р. по 05.07.2022 р. на психічні розлади (захворювання) не страждав та на даний час не страждає. За станом психічного здоров`я ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.3 а.с.51-56).

З врахуванням даних, що характеризують особу підсудного, суд вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі не можливе та може становити небезпеку для суспільства.

Запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, з урахуванням клопотання прокурора та відсутності будь-яких заперечень з цього приводу від інших учасників кримінального провадження, слід залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.

При вирішенні питання про відшкодування процесуальних витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.122 КПК України, витрати, пов`язані із залученням експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про залучення експерта. Залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Згідно ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що витрати на проведення 6 судових експертиз у даному кримінальному провадженні становлять 3 892, 56 грн., а відтак суд приходить до висновку про наявність фактичних та правових підстав для стягнення з ОСОБА_6 витрат, пов`язаних з проведенням експертиз у вказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1, 2, 100, 118, 124, 370-371, 373-374 КПК України, -

ухвалив :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 7 (сім) років.

Продовжити застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком на 60 днів - до 14 год. 55 хв. 02 січня 2024 року включно з подальшим його утримання у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - 09 липня 2022 року, зарахувавши у строк відбуття покарання строк перебування під вартою, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 3 892 (три тисячі вісімсот дев`яносто дві) грн. 56 коп.

Речові докази :

-кепку коричневого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з поверхні дивана у кімнаті №1, рушник під №6 синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору з поверхні ліжка з кімнати №1, коричневу футболку з нашаруванням речовини бурого кольору з поверхні дивана в кімнаті №1, наволочку білого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору під №2 з кімнати №1, які після проведення експертизи були упаковані у чотири паперові конверти НПУ ГСУ та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-скляну пляшку об`ємом 0,25 л, із надписом «Nemiroff» та дактилокарти трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , підсудного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які після проведення експертизи упаковано у спеціальні пакети Експертної служби МВС України №1871153, №2255787 та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-одяг ОСОБА_6 : футболка білого кольору, джинсові штани синього кольору, светр сірого кольору, кросівки чорного кольору, який після проведення експертизи упаковано у сейф-пакет Експертної служби МВС України №3287853 та зберігається в камері речових доказів ВП №3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути ОСОБА_6 ;

-вирізка фрагменту шпалер із кімнати № 3, вирізка з одіяла ліжка у кімнаті № 1, після проведення експертизи упаковано у сейф-пакет Експертної служби МВС України № 4097834 та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-зелену сорочку та майку жовтого кольору, які після проведення експертизи упаковано у сейф-пакет Експертної служби МВС України №3288198 та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-оптичний диск з кімнати №1, який упаковано в спец пакет НІГУ К2100600 та зберігається в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-лист паперу з договору з кімнати №1, який упаковано в спец пакет НІУ KIV2100601 та зберігається в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути потерпілій ОСОБА_11 ;

-недопалки в кількості 9 шт., виявлені в металевій банці на підлозі в кімнаті №1, які упаковані в паперовий конверт НПУ ГСУ та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-зразки волосся з дерев`яної тумби в кімнаті №1, які упаковані в паперовий конверт НПУ ГСУ та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-змив із скляної чашки в кімнаті №1, який упакований в паперовий конверт; змив із чашки білого кольору, яка була розташована на підлозі біля дивану в кімнаті №1, упаковано в паперовий конверт та зберігаються в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили;

-ключ із надписом «Imperial», який упакований у спец пакет HI KIV2122666 та зберігається в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області повернути потерпілій ОСОБА_11 ;

-гаманець чорного кольору, який упакований в спец пакет НПУ EXP 0283342 тазберігається в камері речових доказів ВП № 3 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області - знищити після набрання вироком законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду через Острозький районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1