ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/953/23 Номер провадження 11-кп/814/2680/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2023 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою суду у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000751 від 28.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Варва, Чернігівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, працюючого різноробочим в ТОВ «Віола», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

запобіжний західу вигляді тримання під вартою до 15 січня 2024 року включно.

Мотивуючи своє рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд врахував що заявлені ризики під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились, а подальше тримання ОСОБА_7 під вартою є цілком виправданим, оскільки останній може переховуватися від суду, впливати на свідків, продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурорапро продовження строку тримання під вартою.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що їй, як захиснику не була вручена копія клопотання прокурора про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, а в задоволенні її клопотання про оголошення перерви для ознайомлення з клопотанням, місцевий суд відмовив.

Також вказує, що в судовому засіданні вона заявляла про оскарження нею ухвали Київського районного суду м. Полтави від 21.09.2023 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але суд задовольнив клопотання прокурора не дивлячись на те, що КПК України не передбачено процесуальне право судді продовжити строк дії запобіжного заходу, ухвала про застосування якого не набрала законної сили.

Крім того зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд не надав оцінки доводам захисника про порушення права на захист обвинуваченого та позиція захисника, взагалі не відображена в ухвалі суду.

Також, судом не надано оцінку доводам захисника про порушення прокурором вимог ч. 2 ст. 184, ч. 1 ст. 199 КПК України, та вважає, що за відсутності поданого відповідно до вимог КПК України клопотання сторони обвинувачення про продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції не мав права приймати оскаржувану ухвалу.

Зазначає про недоведеність існування ризиків та, що місцевий суд не навів достатніх даних, які б свідчили, що менш суворі запобіжні заходи не можуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не обґрунтував наявність обставин продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції захисник та обвинувачений підтримали апеляційну скаргу, подану в інтересах останнього та просили її задовольнити. Прокурор та потерпіла заперечили проти доводів скарги, просили ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із наданих матеріалів, на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000751 від 28.08.2022, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_10 .

Під час розгляду даного кримінального провадження прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, яке ухвалою районного суду задоволено 16.11.2023.

Не погоджуючись з даним рішенням, адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , вказаних вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі, оцінив у сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, як того вимагають приписи статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Так ОСОБА_7 може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк, враховано вік та стан здоров`я, те що він може незаконно впливати на свідків, що призведе до зміни їх показань, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, що не виключає його застосування або погроз застосування й до свідків.

Вказані ризики, з моменту обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до цього часу, не перестали існувати.

Відомостей про те, що ОСОБА_7 за станом здоров`я не може утримуватися під вартою, апеляційному суду не надано.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі доводів які б переконали у зворотному.

Також слід зазначити, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії Російської Федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду обвинуваченим ОСОБА_7 , значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання колегії суддів, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду.

Відповідно до ч.2 ст.184 КПК України на прокурора покладено обов`язок надати підозрюваному, обвинуваченому копію клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання.

Захисник не оспорює правомірність та відповідність порядку вручення клопотання обвинуваченому ОСОБА_7 , натомість вважає, що суд порушив приписи КПК оскільки не вручив копію цього клопотання захиснику. Слід зазначити, що відповідно до вищевказаної норми процесуального закону на прокурора чи суд не покладено такий обов`язок. Більш того, зміст клопотання був озвучений у судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується із доводами захисника про наявність певного порушення при врученні копії клопотання через надання її прокурором менше ніж за три години, однак вважає, що таке порушення не є істотним в розумінні ст. 412 КПК України, та яке б слугувало підставою для скасування судового рішення. Крім того, воно не є таким, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання прокурора (ч. 3 ст. 176 ,ч. 5 ст. 199 КПК).

Ствердження захисника про те, що суд не мав законних підстав для продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 , оскільки попередня ухвала не набрала законної сили через її оскарження в апеляційному порядку, не узгоджуються з вимогами КПК.

Так, ч. 2 ст. 400 КПК України передбачено, що подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто само по собі апеляційне оскарження ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою, не свідчить про незаконність утримання обвинуваченого під вартою, а тим паче про незаконність розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою до закінчення дії попередньої ухвали, оскільки положеннями ст. ст. 199, 331 КПК України передбачено обов`язок суду розглянути відповідне клопотання прокурора.

Враховуючи наведене, рішення районного суду є законним та вмотивованим, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 16 листопада 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3