Номер провадження:1-кп/521/2108/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2023 року м. Одеса
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою суду від 25.10.2023 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання
Прокурор під час підготовчого судового засідання висловив думку щодо можливості призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.
Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду.
Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників кримінального провадження, враховуючи думку потерпілого, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні з наступних підстав.
Судом встановлено, що обвинувальний акт підсудний Малиновському районному суду м.Одеси, підстав для закриття кримінального провадження за обвинувальним актом не має, обвинувальний акт складений відповідно до вимог КПК України.
Крім того, прокурор під час підготовчого судового засідання заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки строк спливає 12.11.2023 року, просив його задовольнити, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та на обставини, які на його думку свідчать про їх наявність, зазначивши, що під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , вчинено із застосуванням насилля. Проти клопотання захисника про заміну запобіжного заходу заперчував.
Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечували проти клопотання прокурора, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на невідповідність клопотання прокурора вимогам КПК України, оскільки клопотання не містить додатків на підтвердження наведених ризиків. Захисник заявив клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контроля та покладенням відповідних обов`язків в порядку вимог ст.201 КПК України. Клопотання обгрунтовує тим, що обвинувачений має батька інваліда 1ї групи, який потребує стронньої допомоги, потерпілому у повному обсязі відшкодована матеріальна та моральна шкода та останній претензій до обвинуваченого не має, обвинувачений визнає свою вину у інкримінованому йому злочині, тому відсутні ризики, на які посилається прокурор. Згідно договору оренди у обвинуваченого мається можливість постійного проживання у м.Одеса протягом року, обвинувачений перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні неповнолітню дитину, хоча у свідоцтві про її народження відомості про батька внесені за вказівкою матері.
Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Дане кримінальне провадження знаходиться на стадії підготовчого судового провадження, під час якого вирішується питання можливості призначення судового розгляду, вже метою якого відповідно до статті 17 КПК України є встановлення судом поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеного в обвинувальному акті кримінального правопорушення за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів, що виключає можливість оцінки судом обґрунтованості підозри, однак попри таке, оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, а тому обвинувачений, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від суду. Обвинувачений раніше судимий, має постійне місце проживання, до затримання офіційно не працював, тобто існує реальна загроза, що останній може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, вчинити інше кримінальне правопорушення.
З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.
Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Та відповідно до п.5 ч.2 зазначеної статті запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та зможе гарантувати належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та перешкодити зазначеним ризикам.
На стадії досудового розслідування до обвинуваченого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був дієвим важелем для процесуального впливу на поведінку останніх.
Наявність у обвинуваченого батька інваліда, постійного місця проживання та перебування у фактичних шлюбних відносинах, відшкодування шкоди потерпілому не виключають наведених ризиків.
Оцінивши в сукупності всі наведені обставини, суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 без визначення розміру застави, враховуючи вимоги ч.4 ст.183 КПК України, що буде співмірним з існуючими ризиками, відповідатиме особі обвинуваченого та тяжкості висунутого йому обвинувачення і зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
При цьому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника.
За ч.1 ст.201 КПК підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. При цьому за частиною 3 статті 201 КПК, до клопотання мають бути додані, зокрема, копії матеріалів, якими підозрюваний, обвинувачений обґрунтовує доводи клопотання, а за частиною 4 статті 201 КПК, клопотання про зміну запобіжного заходу розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином обґрунтованість застосування запобіжного заходу може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за наявності яких такий запобіжний захід було застосовано, та внаслідок виникнення інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення, зміни чи скасування, оскільки тривала дія запобіжного заходу без врахування конкретних обставин справи може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження. Зміна чи скасування запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування чи обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - більш або менш суворий. При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.
Такими підставами можуть бути суттєва зміна обставин, що їх було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я обвинуваченого, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення. Існування таких обставин повинно бути обґрунтовано належними доказами.
Згідно зі ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. На заявника покладається обов`язок довести ті обставини, на які він посилається при зверненні до суду.
Встановлені судом обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років.
З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, суд приходить до висновку про наявність наведених вище ризиків, передбачених вимогами ст.177 КПК України, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
За таких обставин суд вважає, що ризики, передбачені ст.177 КПК та які були врахованні під час вирішення питання про тримання обвинуваченого під вартою, не можна визнавати недоведеними, серед яких ризики існують не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Разом з цим, надані дані захисником про особу обвинуваченого, не зменшує існування вищезазначених ризиків, оскільки їх більша частка існувала і на час вчинення дій згідно обвинувачення, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України. Що стосується відшкодування шкоди потерпілого, то лише цих обставин на думку суд не достатьно для вирішення питання, зазначеного у клопотанні захисника. Оренда квартири для проживання обвинуваченого також не вказує на зменшення існування наведених ризиків, при цьому суд звертає увагу, що захист посилається на необхідність надання обвинуваченим допомоги батьку, але останній проживає у с.Михайлівка Одеської області та має за поясненнями обвинуваченого ще трьох повнолітніх дітей, які відповідно до вимог чинного законодавства також мають певні обов`язки стосовно свого непрацездатного батька.
При цьому, суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.
Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.
Тобто в даному випадку, суд має зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.
Враховуючи викладене, оскільки об`єктивних даних, які свідчать про наявність таких обставин, які можуть істотно вплинути на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого, а також стати підставою для зміни запобіжного заходу щодо нього на інший більш м`який, не надано та судом в ході розгляду клопотання не встановлено, тому суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого, а тому приходить до висновку, що клопотання захисника про заміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177, 178, 201, 314-316 КПК України, суд-
П О С Т А Н О В И В:
В судове засідання викликати прокурора, потерпілого, обвинуваченого та його захисника.
Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.
Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) діб до 05 січня 2024 року включно без визначення розміру застави.
В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про заміну запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала суду в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення, в іншій частині оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1