Провадження № 1-кп/161/1432/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 13 листопада 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000901 від 27.08.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луцька Волинської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей 2016, 2023 років народження, працюючого інструктором у Волинській обласній автошколі Всеукраїнської спілки автомобілістів, в порядку ст. 89 КК України судимості не має, учасника бойових дій -

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 26.08.2023, близько 22 години 30 хвилин, перебуваючи на прилеглій території до магазину «Сімі», що за адресою: м. Луцьк, вул. Рівненська, 4, діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи значення та суспільну небезпеку своїх дій, в ході конфлікту, який раптово виник на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_4 , наніс останньому два удари долонею правої руки у ділянку голови, у результаті чого ОСОБА_4 , від отриманих ударів впав на землю. У подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свої протиправні дії, наніс ОСОБА_4 , який знаходився у положенні лежачи, ряд ударів кулаком правої руки та ліктем правої руки у ділянку голови, правого плеча та тулуба, а також правою ногою завдав один удар у ділянку тулуба ОСОБА_4 .

Таким чином, своїми вищезгаданими умисними протиправними діями ОСОБА_8 , спричинив потерпілому ОСОБА_4 , тілесні ушкодження у виді синців навколо лівого ока, на верхній повіці правого ока, на лівій боковій поверхні грудної клітки в нижній третині, в лівій здухвинній ділянці, на внутрішній поверхні правого плеча, на передній поверхні правого передпліччя, на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча, в лівій завушній ділянці; садна в лобній ділянці голови справа та на передній поверхні лівого передпліччя в нижній третині; закритої черепно-мозкової травми з струсом головного мозку, крововиливу під білкову оболонку лівого ока, з яких згідно висновку судово-медичного експерта за № 506 від 30.08.2023 за ступенем тяжкості закрита черепно-мозкова травма з струсом головного мозку відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, по скільки для її лікування необхідний час більше шести діб. Решта ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_6 інкримінується заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно наніс потерпілому ОСОБА_4 декілька ударів долонею руки та кулаком в ділянку голови, а також ногою у ділянку тулуба. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив факт нанесення йому обвинуваченим ОСОБА_6 за обставин зазначених в обвинувальному акті тілесних ушкоджень. Цивільний позов підтримав в повному обсязі. Щодо міри покарання поклався на розсуд суду.

Суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження зміст обставин, викладених в обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, не маючи сумніву у добровільності їх позицій, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними протиправними діями, які виразились в заподіянні умисних легких тілесних ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального проступку, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість, судимості не має, має постійне місце реєстрації, проживання та роботи, на обліку в лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, на утриманні має двох малолітніх дітей, є учасником бойових дій.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст. 50 КК України, обираючи серед альтернативних видів покарань, передбачених санкцією закону, за яким визнав ОСОБА_6 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді штрафу.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальний правопорушень.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 подав до суду цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1952,18 грн. та моральної шкоди, яку оцінює у 50000 гривень. Крім того просить стягнути із обвинуваченого 11000 грн витрат на правову допомогу.

Обвинувачений подав до суду відзив на цивільний позов, згідно якого цивільний позов визнав частково. У вирішення відшкодування матеріальної шкоди поклався на розсуд суду при цьому зауважив, що не усі чеки про купівлю медикаментів мають відношення до отриманої потерпілим травми, моральну шкоду визнав у розмірі 6 тис гривень.

Окрім того, вважає суму на витрати на правову допомогу значно завищеними, та такими, що підлягають стягненню у сумі зазначеної у цивільному позові.

Заслухавши думки учасників судового розгляду, оглянувши та дослідивши подані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення цивільного позову.

У відповідності до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно роз`яснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Беручи до уваги, вищевказані вимоги Закону, визначаючи розмір грошового відшкодування в рахунок моральної шкоди потерпілому ОСОБА_9 , суд враховує матеріальний стан відповідача, вимоги розумності та справедливості, тяжкість вчиненого злочину, глибину фізичних і душевних страждань потерпілого, інші обставини справи, ступінь вини обвинуваченого, та оцінює їх в розмірі 10000 грн., які слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_9 , а тому цивільний позов в цій частині підлягає до часткового задоволення.

Водночас, інша позовна вимога потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 1952,18 грн. з обвинуваченого підлягає до повного задоволення і стягненню з нього на користь потерпілого, з урахуванням документального підтвердження понесених витрат.

Що стосується витрат потерпілого на правову допомогу, то і в цій частині суд вважає їх обґрунтованими та підставними, оскільки представником потерпілого надано договір про надання правової допомоги від 18.10.2023 № 25, попередній розрахунок суми судових витрат та квитанцію про оплату таких послуг. Відтак, з урахуванням положень ст.ст.118,124 КПК України, суд стягує такі витрати на правову допомогу з цивільного відповідача ОСОБА_6 в користь потерпілого.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

Речові докази:

-ДВД-Р диск- зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 1952 (одну тисячу дев`ятсот п`ятдесят дві гривні) 18 копійок матеріальних збитків та моральних збитків в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.

В решті вимог позову відмовити.

В порядку ст. 120, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 в користь потерпілого ОСОБА_4 процесуальні витрати (витрати на правову допомогу) у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1