Справа № 461/3452/23
Провадження № 1-кс/461/290/24
16.01.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
слідчого ОСОБА_3
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , маючи умисел на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи, що на період дії правового режиму воєнного стану, введеного Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» №57 від 27.01.1995, виїзд за межі країни громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років забороняється, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин (час, спосіб та місце), однак не пізніше лютого 2023 спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_6 організував незаконний перетин державного кордону України для осіб призовного віку за грошову винагороду вносячи їхні дані в систему «Шлях».
Так, всередині лютого 2023 у ОСОБА_7 виникла об`єктивна необхідність виїхати за кордон у власних справах. З цього приводу, він звернувся до свого знайомого товариша на ім`я ОСОБА_8 та поцікавився у нього яким чином можна виїхати за кордон і знайти роботу, оскільки на даний час в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. При одній із розмов, ОСОБА_8 повідомив йому, що в нього є знайомий товариш на ім`я ОСОБА_9 , який родом із м. Дніпро, і який виїхав за кордон під час воєнного стану, і у цьому йому допоміг знайомий на ім`я ОСОБА_10 , який знаходиться у м. Львові та дав йому контактний телефон НОМЕР_1 .
В подальшому, приблизно всередині лютого 2023 ОСОБА_7 зателефонував по вказаному номеру, де слухавку підняв ОСОБА_4 , і в ході розмови ОСОБА_7 повідомив що номер телефону йому дав ОСОБА_9 , який через нього виїхав за кордон. ОСОБА_7 запитав його чи зможе він допомогти йому перетнути державний кордон, і що для цього потрібно. ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 що може допомогти та запитав його чи є в нього посвідчення водія, на що той відповів що в процесі навчання. Також ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 що можливий варіант перетину кордону без наявності посвідчення водія, однак потрібно зачекати день-два і він перетелефонує та повідомить чи вийде чи ні. Також в розмові із ОСОБА_7 . ОСОБА_4 висловив йому умову, що така послуга буде коштувати 4600 доларів США, і він буде внесений в систему «Шлях».
Після цього, попередньо зідзвонившись між собою, 31.03.2023 приблизно о 12.30 год. ОСОБА_7 зустрівся із ОСОБА_4 біля супермаркету «АТБ», що в с. Підрясне, Львівського району. В ході розмови, ОСОБА_4 запитав ОСОБА_7 чи є в нього посвідчення водія, на що останній відповів що чекає дзвінка коли має їхати здавати екзамен. Також ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_7 щоб він мав наступні документи, які необхідні при перетині державного кордону, а саме: закордонний паспорт, ідентифікаційний код, паспорт громадянина України, витяг до нього. Також ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_7 що із перетином кордону все буде добре, оскільки він особисто буде його перевозити та уточнив, що сума, яку він назвав при першій телефонній розмові не змінилася, тобто 4600 доларів США і оплата за перетин державного кордону повинна відбутись на іншій стороні кордону.
15.06.2023 о 13.58 год. ОСОБА_4 надіслав ОСОБА_7 у додатку «Whatsapp» чотири голосові повідомлення. В першому повідомленні він повідомив перелік документів, які ОСОБА_7 повинен надіслати йому на «Whatsapp». В трьох інших голосових повідомленнях йшла мова про те щоб ОСОБА_7 був готовий, оскільки виїзд заплановано на суботу-неділю, тобто 17-18 червня 2023 року.
16.06.2023 о 09.45 год. ОСОБА_4 зателефонував до ОСОБА_7 через додаток «Whatsapp», де в ході розмови ОСОБА_7 сказав що має повний пакет документів, після чого, ОСОБА_4 повідомив щоб він надіслав йому фото документів на додаток «Whatsapp», що той і зробив та надіслав ОСОБА_4 наступні документи, а саме: фотографії свого паспорту громадянина України, закордонного паспорту, витяг до ID паспорта, посвідчення водія, ідентифікаційний код. Крім цього, ОСОБА_7 запитав ОСОБА_4 що він має ще взяти із собою, на що останній відповів, що він повинен взяти з собою чотири і шість доларів США як було на початку домовленості, тобто 4600 доларів США та сказав йому щоб він був на зв`язку, оскільки він зателефонує і повідомить день виїзду.
Цього ж дня о 17.18 год. ОСОБА_4 через додаток «Whatsapp» надіслав ОСОБА_7 вісім файлів, в яких була інформація, щодо права на перетин кодону від благодійної організації «Стежинками тепла» та в голосовому повідомленні повідомив йому щоб він їх роздрукував на кольоровому принтері, що ОСОБА_7 і зробив.
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, з метою реалізації вищевказаного розробленого ним плану переправлення ОСОБА_7 , підшукав та залучив для реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , надіслав останньому контактні дані ОСОБА_7 та повідомив щоб він сконтактувався із ним та перевіз через державний кордон України. ОСОБА_5 із свого номеру НОМЕР_2 приблизно о 00.10 год. 17.06.2023 зателефонував ОСОБА_7 та повідомив що він від ОСОБА_10 і має перевезти його через державний кордон України. ОСОБА_7 відповів йому щоб він чекав його біля базару «Левандівський ринок», що на вул. Широка, 65а у м. Львові, оскільки він заїде до товариша та забере грошові кошти. Після цього, ОСОБА_7 на таксі поїхав до свого товариша, де забрав гроші і пішов до базару, де знаходився автомобіль «Ауді» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_3 . ОСОБА_7 сівши в автомобіль ОСОБА_5 поїхав з ним в сторону Рясне по вул. Шевченка, у м. Львові. Їдучи в автомобілі, ОСОБА_5 запитав ОСОБА_7 чи має він все роздруковане, на що той відповів що є все, окрім технічного паспорту, так як ОСОБА_4 повідомив, що його не потрібно. Також ОСОБА_11 запитав його чи він перечитував документи, на що ОСОБА_7 відповів що один раз перечитав. Також їдучи в автомобілі ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 щоб він коли буде їхати дорогою до кордону ще раз перечитав документи, щоб його не викрили працівники митної служби та держприкордонної служби, щоб орієнтувся куди і за чим їде, тобто інструктував ОСОБА_7 щодо перетину кордону. ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 що згідно документів, які йому надіслав ОСОБА_4 він їде в Республіку Польща за автомобілем, і щоб він вивчив дані про автомобіль за яким їде, які вказані в документах. Під`їжджаючи до автозаправки «Окко», яка знаходиться на кільцевій дорозі в с. Підрясне, Львівського району ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_7 що на заправці його забере інший водій і перевезе за кордон. Приїхавши на АЗС, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля, де до них підійшов інший водій, з яким ОСОБА_7 мав їхати за кордон. Він представився на ім`я ОСОБА_9 , який був на автомобілі марки «Сітроен» сірого кольору д.н.з. НОМЕР_4 . В подальшому, ОСОБА_6 діючи завуальовано, з метою приховування своєї протиправної злочинної діяльності сказав ОСОБА_7 щоб він зателефонував на його мобільний телефон НОМЕР_5 і протримав розмову близько однієї хвилини, оскільки була комендантська година, і у разі зупинки автомобіля працівниками поліції повідомив що він являється водієм таксі. Після цього, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_7 віддати йому гроші у сумі 4600 доларів США, на що ОСОБА_7 відповів, що зателефонує до ОСОБА_4 та запитає його чи можна передавати гроші. В ході розмови із ОСОБА_4 останній сказав що можна передавати грошові кошти. У подальшому, ОСОБА_7 передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 4600 доларів США., з яких ОСОБА_5 взяв 200 доларів США та дав ОСОБА_6 , який пішов в обмінник валют, що знаходився на вказаній заправці та поміняв долари на гривні, а також придбав страхівку для перетину польського кордону. Після цього, ОСОБА_7 за вказівкою ОСОБА_5 сів в автомобіль до ОСОБА_6 та поїхали до пункту пропуску «Краківець-Корчова». Під час поїздки ОСОБА_6 інструктував ОСОБА_7 як він повинен поводитись при перетині кордону, що його на кордоні можуть запитати куди він їде, за чим, від якої організації, тощо. Крім цього, під час поїздки ОСОБА_5 надіслав на мобільний телефон ОСОБА_7 повідомлення про те що він внесений в систему «Шлях». Зупинившись в с. Наконечне Перше біля цілодобового магазину очікували телефонного дзвінка від ОСОБА_5 , який у подальшому під час розмови повідомив, що потрібно чекати коли дадуть «зелене світло» митники та прикордонники. Наступного дня ОСОБА_5 зателефонував до ОСОБА_6 та повідомив, що на даний час виїзд не можливий, сказав, повертались назад на АЗС «Окко», що в с. Підрясне, Львівського району. Після цього, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 приїхали на заправку де ОСОБА_5 повернув ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 4400 доларів США, та повідомив йому що це в нього вперше, що на кордоні відбувались слідчі дії, і тому він не міг домовитись. Також ОСОБА_5 сказав ОСОБА_7 щоб він не хвилювався, що обов`язково переправить його через кордон і сказав що треба почекати, що він поїде на інший пункт пропуску і домовиться щодо його перетину.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню шляхом порад та наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
29.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 131, ст. 170 КПК України, слідчий просить накласти арешт на це майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому, та просив його задовольнити.
Відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Власник майна на підставі ч.2 ст. 172 КПК України про розгляд клопотання не повідомлявся.
Заслухавши пояснення слідчого, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди
Судом встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню шляхом порад та наданням засобів, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
29.12.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст. 12 КК України, є тяжким злочином.
Слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого є обґрунтованим, воно ґрунтується на вимогах закону. Тому з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання вважає за необхідне накласти арешт на вищевказане майно, яке на праві приватної власності належить підозрюваному.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане.
Метою та підставами накладення арешту на нерухоме майно, яке належить підозрюваному є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особами кримінального правопорушення, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати, користуватись та розпоряджатись наступним майном, а саме:
- 1/1 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 80,8 кв.м;
- 1/1 частки квартири АДРЕСА_2 , загальною площею72,2 кв.м.,
яке на праві приватної власності належить ОСОБА_5 у відповідності до витягу №361469669 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ НП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1