В И Р О К

іменем України

Справа №377/801/23

Провадження №1-кп/377/50/23

20 грудня 2023 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , законних представників неповнолітнього - матір ОСОБА_5 , спеціаліста Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_6 , захисника неповнолітнього обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , представника підрозділу Ювенальної превенції ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області - ОСОБА_8 , потерпілі відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутич кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за №0000087 від 07.08.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Городище, Рівненського району, Рівненської області, громадянина України, учня 10 класу Славутицького ЗЗСО 1-3 ступенів №1, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.296 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_10 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, за таких обставин:

07 серпня 2023 року близько 00 годин 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи в громадському місці, а саме на відкритій ділянці місцевості на території неохоронюваного автомобільного майданчику поряд з будинком №2 Печерського кварталу міста Славутича Вишгородського району Київської області, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виявилась у пошкодженні чужого майна, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності, пошкодив передню фару транспортного засобу «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_11 .

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_11 , було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 2665 гривень.

Після чого, 07 серпня 2023 року близько 00 годин 53 хвилини, діючи з єдиним умислом, направленим на вчинення хуліганства, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виявилась у пошкодженні чужого майна, виявляючи зневажливе ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загально визнаних правил поведінки і моральності, перебуваючи в громадському місці, а саме на відкритій ділянці місцевості на території неохоронюваного автомобільного майданчику поряд з будинком №2 Печерського кварталу міста Славутича Вишгородського району Київської області наніс низку ударів кулаками та ногами по правій частині транспортного засобу «RENAUT MEGANE SCENIC», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , що призвело до пошкодження задніх і передніх правих дверей автомобіля у вигляді вм`ятин, а також розбиття фари.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілому ОСОБА_12 , було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 28 040 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України.

Відповідальність за цей кримінальний проступок передбачена ч.1 ст.296 КК України, за ознаками грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.

У судовому засіданні неповновлітній ОСОБА_10 , вину визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що 07 серпня 2023 року близько 00 годин 00 хвилин, перебуваючи на території неохоронюваного автомобільного майданчику поряд з будинком №2 Печерського кварталу міста Славутича Вишгородського району Київської області, у нього виник неконтрольований гнів, через те що посварився із друзями, який вилився у пошкодженні ним передньої фари транспортного засобу «DACIA SANDERO», шляхом нанесення ударів ногами по фарі. Після чого, наніс низку ударів кулаками та ногами по правій частині транспортного засобу «RENAUT MEGANE SCENIC», що призвело до пошкодження задніх і передніх правих дверей автомобіля у вигляді вм`ятин, а також розбиття фари. Свою поведінку визнає неправомірною, на майбутнє буде старатись недопускати неправомірної поведінки і контролювати свій гнів. Для себе зробив позитивні висновики. Щиро розкаявся у вчиненому.

З урахуванням думки сторін, беручи до уваги, що ніхто з них не оспорює обставини обвинувачення та кваліфікацію кримінального проступку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин обвинувачення, викладених у обвинувальному акті, які ніким не оспорюються, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони позбавляються права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, обмежившись допитом обвинуваченого, його законних представників та представника Ювенальної превенції, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченого та мають значення для вирішення долі речових доказів.

Переконавшись у добровільності повного визнання обвинуваченим своєї винуватості та правильному розумінні його суті, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального проступку.

Призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому у відповідності зі ст.ст.65-68,103 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання неповнолітнього ОСОБА_4 , вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, також суд враховує приписи, визначені розділом XV КК України щодо призначення покарання неповнолітнім.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 скоїв кримінальне правопорушення у віці 15 років - 07.08.2023 року.

Відповідно до ч.2 ст.22 КК України особи, що вчинили кримінальне правопорушення у віці від чотирнадцяти до шістнадцяти років, підлягають кримінальній відповідальності за хуліганство (ст. 296 КК України).

Санкція ч.1 ст.296 КК України передбачає покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арешт на строк до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до статті 61 КК України, такий вид покарання як обмеження волі, до неповнолітніх не застосовується.

Відповідно до ч.1 ст.98 КК України до неповнолітніх, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, судом можуть бути застосовані такі основні види покарань: штраф, громадські роботи, виправні роботи, арешт, позбавлення волі на певний строк.

В матеріалах кримінального провадження відсутні дані про те, що обвинувачений має самостійний дохід, власні кошти або майно, на яке може бути звернуто стягнення, а також те що він офіційно працює.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є кримінальним проступком, ставлення обвинуваченого, до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він за даними наявної документації на обліку у лікаря-нарколога та психіатра КНП «Славутицька міська лікарня» СМР не перебуває, що свідчить про його осудність, має місце реєстрації, є неповнолітнім, проживає у багатодітній сім`ї, у свідоцтві про його народження батько записаний відповідно до вимог ст.135 СК Україні, зі слів матері, тобто матір виховує сина як мати одиначка. До суду прокурором надано копії трьох протоколів про адміністративне правопорушення підсудним, проте доказів, а саме рішень суду про те що ОСОБА_4 , притягався до адміністративної відповідальності суду не надано. Також до суду на час розгляду даної справи, не надано жодних документів про те, що з моменту вчинення даного кримінального правопорушення, тобто з 07.08.2023 року, ОСОБА_4 , вчиняв кримінальні правопорушення або адміністративні правопорушення, чи вчиняв негативну поведінку по відношенню до фізичних чи юридичних осіб.

Представник неповнолітнього ОСОБА_5 , матір підсудного, суду повідомила, що вона є багатодітною матір`ю, через що не завжди може приділяти увагу ОСОБА_13 , він її не слухається і до її зауважень не прислуховується. Вона намагається але не може контролювати його поведінку, тому він має пропуски у школі.

Представник Служби у справах дітей та сім`ї Виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області ОСОБА_6 , суду повідомила, що сім`я ОСОБА_5 перебуває на обліку у Служби як багатодітна родина. Мати ніяким чином не впливає позитивно на поведінку ОСОБА_14 , через що його навіть тимчасово влаштовували до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Родинний затишок». Проте оскільки останній тікав із закладу, розпивав спиртні напої, було вирішено повернути ОСОБА_14 у сім`ю. Проте мати ніяким чином позитивно не впливає на поведінку сина, авторитетом не користується. В школу на заняття неповнолітній не ходить, часто прогулює.

Представник підрозділу Ювенальної превенції ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_8 , охарактеризувала неповнолітнього ОСОБА_15 з негативного боку, вважає, що в м. Славутичі відсутні особи якіб користувались авторитетом у ОСОБА_14 і позитивно впливали на його поведінку. Повернення ОСОБА_14 в сім`ю не пішло на користь неповнолітнього, до нього необхідно застосувати міри виховного характеру без перебування в сім`ї.

Потерпілі ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 , до суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Питання щодо міри покарання поклали на розсуд суду.

Прокурор у судових дебатах просив визначити покарання неповнолітньому у виді арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_7 , вважає що за виховання дітей повинні відповідати батьки, через негативне ставлення до батьківських обов`язків матері ОСОБА_5 , її підзахисний опинився в тяжких скрутних умовах, вважає що покарання повинно бути співмірним вчиненим діям.

Як вбачається з досудової доповіді про неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 , орган пробації вважає, що його виправлення можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк, рівень ризику вчинення в майбутньому кримінального правопорушення, визначений як середній.

Оскільки судом встановлено, що кримінальний проступок вчинено ОСОБА_4 , будучи неповнолітньою особою, а тому до обвинуваченого застосовуються правила розгляду справи щодо неповнолітніх, що відноситься до Розділу ХV загальної частини Кримінального кодексу України, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх.

Суд не погоджується з думкою прокурора про застосування до неповнолітнього міри покарання у виді арешту, оскільки беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальний проступок, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, також суд вважає, що застосування інших мір покарання які передбачені санкцію ч.1 ст.296 КК України недостатньо для виправлення поведінки підсудного. Одночасно суд враховує позитивну характеристику обвинуваченого зі школи, те, що він раніше не судимий, є неповнолітнім, вчинив кримінальне правопорушення у 15 років, у скоєному щиро розкаявся, до суду документів на час розгляду справи у суді про негативну поведінку неповнолітного обвинуваченого не надано, тобто до суду не надано доказів, про те що підсудний не дотримується загально прийнятих правил людського співжиття, а тому на момент постановлення рішення суд розцінює поведінку підсудного як бездоганну.

В п.10, п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року №5 зазначено, що неповнолітній вік особи, яка вчинила злочин, згідно з п.3 ч.1 ст. 66 КК України є обставиною, яка пом`якшує покарання. Вона обов`язково має враховуватись при призначенні покарання - незалежно від того, чи досяг підсудний на час розгляду справи повноліття. Звільнення неповнолітніх від покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК України), з урахуванням особливостей, визначених у ст. 104 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний тяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.105 КК України - суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1)застереження;

2)обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3)передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4)покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодуваннязаподіяних майнових збитків;

5)направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Згідно із ч.1 ст.105 КК України суд у праві звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в)поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сім`ї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання. У разі встановлення трьох попередніх умов на момент постановлення вироку суд управі вважати неповнолітнього таким, що не потребує застосування покарання.

При цьому, необхідно зважати, що під час постановлення вироку щодо неповнолітньої особи суд повинен суворо дотримуватися загальних засад кримінального провадження до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим в ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, глави 29 КПК України і розділу XI Загальної частини КК України.

Стаття 105 КК України передбачає можливість звільнення неповнолітнього від покарання. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (ч.ч.4,5 ст.74, ч.1 ст.105 КК України), «звільнення від відбування покарання»; нормативно-правовий акт №2341-III від 05.04.2001 ст.104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визначає обвинуваченого винуватим у вчиненому кримінальному проступку, керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у справах №161/7253/18, 168/625/19.

Таким чином, з урахуванням щирого розкаяння та бездоганної поведінки неповнолітнього обвинуваченого, інша інформація суду стороною обвинувачення на час розгляду справи не надана, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього від покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_10 , кримінального проступку, обставин справи, вищезазначених даних про особу обвинуваченого, враховуючи положення кримінального кодексу, якими встановлено особливості відповідальності неповнолітніх та покарання неповнолітніх, що визначають відповідні види покарань і їх строки, які можуть бути призначені неповнолітнім з огляду на конкретний вік неповнолітнього, суд приходить до висновку, про винуватість неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , та вважає за можливе звільнити його від покарання за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.105 КК України із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Оскільки в судовому засіданні знайшло підтвердження, що інші мірі примусових заходів виховного характеру не можливо застосувати до останнього, так як матір ОСОБА_5 , ніяким чином не може вплинути на виховання свого сина, неповнолітній ОСОБА_4 , відповідно наданих документів виховується у соціально і матеріально неблагополучній сім`ї, мати не займається вихованням сина, не користується авторитетом у сина, не може позитивно впливати на поведінку сина.

Цивільний позов не заявлявся.

За правилами ст.124 КПК України оскільки обвинувачений є неповнолітнім, власних доходів не має, то витрати за проведення судових екпертиз у сумі 11471,04 гривні підлягають стягненню з законного представника неповнолітнього матері ОСОБА_5 .

Речовий доказ відповідно до вимог ст.100 КПК України:

- транспортний засіб «RENAUT MEGANE SCENIC», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , - переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 залишити у останнього;

- транспортний засіб «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , - переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 залишити у останньої;

- відеофайл під назвою « ОСОБА_16 .mp4» розміром 256 МБ(268 435 456 байт) який містить на лазерному DVD-R диску Verbatim 4.7 gb 120 min., зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 65-67, 97, 105 КК України, ст.ст.349, 368, 373-376, 497 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.

ОСОБА_9 звільнити від покарання за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.105 КК України із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру у виді направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей та підлітків, до його виправлення на строк до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Покласти на уповноважений підрозділ Ювенальної превенції ВП №2 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області обов`язок доставити неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до приймальника-розподільника для дітей Головного управління Національної поліції у м. Києві, що за адресою: 04073, м.Київ, пров. Бондарський, 14, на строк, необхідний для доставлення його до спеціального навчально-виховного закладу для дітей та підлітків уповноваженими працівниками приймальника-розподільника для дітей ГУНП у м. Києві, але не більше 30 діб.

У строк примусових заходів виховного характеру неповнолітньому ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати строк з дня його поміщення до приймальника- розподільника для дітей Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_18 вартість проведення експертиз, що становить 11 471,04 гривні на користь держави.

Речові докази:

- транспортний засіб «RENAUT MEGANE SCENIC», державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_12 , - переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_12 залишити у останнього;

- транспортний засіб «DACIA SANDERO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_11 , - переданий на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_11 залишити у останньої;

- відеофайл під назвою « ОСОБА_16 .mp4» розміром 256 МБ(268 435 456 байт) який містить на лазерному DVD-R диску Verbatim 4.7gb 120 min., зберігати при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам судового розгляду неповнолітньому обвинуваченому, його законним представникам та прокурору.

Суддя ОСОБА_1