Справа № 177/1119/22
Провадження № 1-кп/177/54/23
У Х В А Л А

Іменем України

22.11.2023 Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000384 від 15.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, суд,-

встановив:

В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

До суду надійшло клопотання володільця майна ОСОБА_4 про скасування арешту тимчасово вилученого майна, а саме автомобілю марки «Scoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 18.07.2023 слідчим суддею Індустріального суду міста Дніпропетровська, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, накладено арешт на належний ОСОБА_4 легковий автомобіль. На даний час всі слідчі дії в рамках зазначеного кримінального провадження проведені, він має намір продати зазначене авто.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити.

Прокурор просив відмовити у задоволенні клопотання з підстав того, що зазначений автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження та дослідивши подане клопотання і матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Згідно ч.1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.1ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"), має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як встановлено судом на підставі ухвали слідчого судді Індустріального суду міста Дніпропетровська від 18.08.2022 року, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, накладено арешт на автомобіль марки «Scoda Octavia A5», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 вказаний автомобіль на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , мешканцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина, яка у даному випадку наявна.

Оскільки розгляд кримінального провадження не закінчився, у суду немає твердого переконання, що не будуть повторно призначатись експертизи, істина в даному провадженні ще не встановлена, вказаний автомобіль є речовим доказом в даному провадженні, його долю суд вирішить в порядку ст.100 КПК України.

Враховуючи наведене у сукупності, клопотання про скасування арешту майна на даному етапі судового розгляду задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170, 174, 309, 369, 371 КПК України КПК України, суд

постановив:

У задоволені клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000384 від 15.08.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та оголошено 22.11.2023 о 15-30 год.

Суддя ОСОБА_1