Справа № 366/3558/23
Провадження № 1-кп/366/266/23
В И Р О К

Іменем України

19 грудня 2023 року Іванківський районний суд Київської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у смт. Іванків відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000964 від 19.05.2023, обвинувальний акт, який надійшов до суду відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, народився, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, утриманців немає, освіта середня, офіційно не працює, є таким, що не має судимості згідно ст. 89 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, народився, зареєстрований і проживає в АДРЕСА_1 , не одружений, утриманців немає, освіта середня, безробітний, є таким, що не має судимості згідно ст. 89 КК України,

які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

1.Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним

16.05.2023, приблизно о 14:00, ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , вирішили проникнути до зазначеного домоволодіння з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю власника, вони шляхом вільного доступу, виявивши на території цього домоволодіння азбестову трубу (вартістю 729,12 грн.), таємно викрали її, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, через військову агресію рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, Указами Президента України, затвердженими Законами України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє на території України на час ухвалення вироку.

Таким чином, суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 скоїли злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Показання обвинувачених

Обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненні крадіжки визнав, щиро розкаявся. Надані ним суду пояснення, які зводяться до наступного.

Так сталося, що у травні 2023 року у них з ОСОБА_7 зовсім не було коштів. Один з односельчан запитав їх чи не мають вони азбестової труби. Вони знали, що по сусідству , де власниця будинку не живе вже років 7 (проживає у будинку для літніх людей у сусідньому селі), біля будинку є така труба. Тому вони вирішили її викрасти. Пробрались кущами до господарства, яке не огороджене. Зняли трубу (вона була димоходом від будинку), та прожали її тому чоловіку за 300 грн. У скоєному щиро розкається. Домовились з потерпілою, що встановлять їй трубу на місце після суду. Мають її розписку про це і про відсутність претензій до них. Запевняє, що таке більше не повториться.

Обвинувачений ОСОБА_5 після роз`яснення суті обвинувачення, свою вину у вчиненні крадіжки визнав, щиро розкаявся і його показання є аналогічними показанням ОСОБА_4 .

2.2. Потерпіла ОСОБА_6 , будучи належним чином повідомленою про день і час розгляду справи, у судове засідання не з`явилась.

З огляду на повне визнання обвинуваченому своєї вимни, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їх роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

3.Кваліфікація дій обвинувачених судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Суд, допитавши обвинувачених, дійшов висновку про доведеність їх винуватості поза розумним сумнівом, у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. Підстав для зміни обвинувачення судом не встановлено.

4. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинувачених відповідно до п.п.1,2 частини 1 ст. 66 КК України, суд визнає їх щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які згідно із статтею 67 КК України обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено, як не зазначені вони і у обвинувальному акті.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Позиції учасників провадження щодо покарання.

Прокурор зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченими, тому просить суд визнати обвинувачених винуватими та призначити покарання за ч.4 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільнити його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробовування та іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Обвинувачені погодились з думкою прокурора.

5.2. Висновки суду щодо покарання.

Суд, призначаючи обвинувачених покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України, роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», та враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання, як втручання держави в приватне життя особи, повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним, тобто несвавільним, пропорційним, тобто не становити надмірного тягаря для особи, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченим, враховуючи, що вони вчинили умисний злочин, який згідно ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, є такими, що не мають судимості згідно ст. 89 КК України, хоч і неофіційно, але працюють, на обліку у лікарів психіатра чи психіатра не перебувають, суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових злочинів. Суд, крім того, враховує наявність декількох обставин, які пом`якшують їх покарання, відсутність обтяжуючих обставин, та вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених можливе без ізоляції від суспільства, оскільки наслідки вже практично усунені (викрадена труба повернута потерпілій), і обвинувачені готові її встановити на місце, з якого вона викрадена. Обвинуваченим слід призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, а також, враховуючи висновок органу пробації про можливість їх виправлення без ізоляції від суспільства, дані про особу обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують обвинувачених покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає можливим звільнити обвинувачених від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк (не мінімальний) з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України, що, на думку суду забезпечить їх належну поведінку.

6. Вирішення питання про долю речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження, інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не застосувався.

Процесуальні витрати у справі відсутні ( за проведення судової товарознавчої експертизи) слід стягнути з обвинувачених.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, врахувавши, що викрадена азбестова труба повернута потерпілій.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись статтями 100, 124, 337, 349, 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, та з покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 витрати на залучення експерта (за проведення судово-товарознавчої експертизи (висновок експерта № 3397/23 від 15.06.2023)) по 130 грн. з кожного.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому, прокурору, надіслати потерпілій.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення вироку шляхом подачі апеляційної скарги через Іванківський районний суд Київської області.

Суддя ОСОБА_1