Номер провадження:1-в/521/789/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 вересня 2023 року м.Одеса
Малиновський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката-захисника ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Одеса клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,
До Малиновського районного суду м.Одеси надійшло клопотання засудженого про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким у виді обмеження волі, на обґрунтування якого зазначено, що ним відбута більша частина покарання, тому до нього модуть бути застовані вимоги ст.82 КК України, оскільки він став на шлях виправлення.
В судовому засіданні адвокат-захисник ОСОБА_4 клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні, просив врахувати, що відповідно до вимог ст.72 КК України одинь день позбавлення волі відповідає двом дням обмеження волі, тому залишок невідбутого покарання можна перерахувати та замінити на обмеження волі строком на один рік. Або умовно-достроково звільнити засудженого. Рішення керівництва установи про стягнення стосовно засудженого не оскаржувалися, але на думку ОСОБА_5 вони є штучними.
В судовому засіданні ОСОБА_5 своє клопотання підтримав, також зазначив, що на нього безпідставно було накладені стягнення, він про них не знав.
Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що засуджений не довів своєю поведінкою виправлення, має 8 стягнень. Крім того відповідно до вимог ст.61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного року, а засудженому залишилось відбути покарання строком 7 місяці 22 дні, пропозиція сторони захисту щодо перерахунку строку та призначення до відбуття одного року обмеження волі погіршує становище засудженого
Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що дане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно до ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Крім того, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим:
1) не менше третини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин;
2) не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона була засуджена до позбавлення волі;
3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчила успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.
Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні засуджених.
Відповідно до ч.2 ст.67, ч.2 ст.103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пунктах 2, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Суди під час судового засідання повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання.
Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії, слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і становлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Під час розгляду клопотання судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, а саме:
1. 08.07.2002 року за ч.2 ст.186, ст.75 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.
2. 27.09.2006 року за ч.1 ст.122, ч.1 ст.309, ст.70, ст.75, ст.104 КК України до покарання у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 27.09.2006 року після відбуття строку покарання.
3. 01.12.2008 року за ч.2 ст.307, ч.1 ст.190, ст.69, ст.70, ст.71 КК України до покарання у виді 2 років 7 місяців позбавлення волі. Звільнений 22.07.2010 року умовно-достроково на 3 місяці 10 днів.
4.16.03.2012 року за ч.2 ст.187 КК України до покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 09.01.2018 року після відбуття строку покрання.
5. 21.11.2019 року за ч.1 ст.309, ст.75 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік.
6. 31.05.2023 року за ч.3 ст.186 КК України до покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.
З характеристики засудженого встановлено, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 17.04.2020 року.
Відповідно до наданої суду характеристики засуджений намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дотримується законних вимог персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться негативно. Не порушує вимоги пожежної безпеки. Із засудженим забезпечується проведення морального, правового, трудового, естетичного, фізичного, санітарно-виховного та психологічного виховання, в індивідуальних і групових формах на основі психолого-педагогічних та соціально-виховних принципів і методів на що він реагує нейтрально. На профілактичному обліку установи не перебуває. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані частково через те, що засуджений не завжди налаштований приймати участь. Криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є мислення, ємоції і поведінка та вживання наркотичних засобів. Засуджений має недостатню мотивацію.
Крім того, комісія установи (витяг з протоколу №17 від 16.08.2023 року) вирішила не направляти матеріали до райсуду з приводу умовно-дострокового звільнення стосовно засудженого ОСОБА_5 , який не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.
Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.
Крім того, відповідно до ч.2 ст. 61 КК України обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.
У зв`язку з вищевикладеним, враховуючи, що судом розглянуто клопотання засудженого у його межах та встановлено, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення та не довів своє виправлення, крім того до завершення відбуття строку покарання у виді позбавлення волі залишається менше 1 року, суд приходить до висновку, що така міра покарання як обмеження волі, до нього не може бути застосована, а тому підстав для задоволення клопотання не має.
Керуючись ст. ст. 50, 61, 82 КК України, ст. ст. 537,539,376 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - відмовити.
На ухвалу може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м.Одеси протягом семи діб з дня її оголошення.
Суддя ОСОБА_1