Справа № 515/357/19
Провадження № 1-кп/513/56/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 лютого 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Сарата матеріали кримінального провадження №000025, внесеного до ЄРДР 18 січня 2019 року

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Шостка Сумської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

У С Т А Н О В И В:

17 січня 2019 року біля 21 годині 00 хвилин, рухаючись на службовому автомобілі «Шкода Фабія» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який закріплено за т.в.о. заступника начальника Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області підполковником поліції ОСОБА_5 згідно талону-закріплення спільно з т.в.о. начальника СВ Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області капітаном поліції ОСОБА_6 , які рухались на вказаному автомобілі по вул. Соборна в м. Татарбунари Одеської області до адміністративної будівлі Татарбунарського ВП Арцизького ВП ГУНП в Одеській області. Навпроти будинку № 15 по вул. Соборна в м. Татарбунари, по ходу руху на центрі проїздної частини вулиці помітили легковий автомобіль марки «Фольксваген» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , біля якого стояв ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який своїми діями, умисно перешкоджав руху автомобілів на вказаній ділянці дороги. На законні вимоги працівників поліції ОСОБА_5 та ОСОБА_6 припинити правопорушення поводив себе неадекватно. З мотивів неповаги до авторитету правоохоронних органів та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу ОСОБА_6 , ОСОБА_4 скористався тим, що водій службового автомобілю ОСОБА_5 вийшов, сів на місце водія, після чого висловлюючи погрози фізичною розправою, умисно наніс ОСОБА_6 2 удари рукою стиснутою в кулак в обличчя. Далі, ОСОБА_4 схопив за комір куртки ОСОБА_6 та намагався витягнути його з салону автомобілю, знявши таким чином куртку. Після того, як ОСОБА_6 сам вийшов з автомобілю, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, умисно наніс 2 удари рукою стиснутою в кулак в лобну область обличчя працівника поліції. Протиправні дії ОСОБА_4 намагалися припинити мешканці, які проходили по вул. Соборній та ОСОБА_5 .. Однак, ОСОБА_4 на вказані зауваження не реагував, продовжував поводити себе зухвало та умисно наніс ще один удар рукою стиснутою в кулак в область верхньої губи зліва працівнику поліції ОСОБА_6 ..

В результаті умисних, протиправних дій ОСОБА_4 спричинив працівнику правоохоронного органу, капітану поліції ОСОБА_6 наступні тілесні ушкодження: синець на лобній області справа, 2 садна на лобній області зліва, синець на лівій виличній дузі, садно на спинці носа, синець на перехідній облямівці верхньої губи зліва, забійна рана на внутрішній поверхні верхньої губи зліва, забійна рана на внутрішній поверхні нижньої губи зліва. Ушкодження у вигляді синців та саден не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Ушкодження у вигляді забійних ран не були небезпечними для життя, спричинили короткочасний розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше 21 дня і за цим критерієм, згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, тобто умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України у зв`язку із закінченням строків давності та просив закрити кримінальне провадження. Клопотання обґрунтував тим, що санкція ч.2 ст.345 КК України встановлює покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк. Чинна редакція ст.12 КК України відносить злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України до категорії нетяжких злочинів. Частиною 1 ст.49 КК України встановлений граничний строк давності за вчинення нетяжкого злочину п`ять років, який наразі закінчився.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 суть обвинувачення, а також те, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, право обвинуваченого заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави та право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що розуміє, що таке звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючою підставою та просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.

Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 у підготовчому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого обвинуваченим клопотання, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше п`яти років.

Потерпілий ОСОБА_6 у підготовче засідання не прибув, просив розглядати справу без його участі, не заперечував проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Вислухавши думки учасників судового провадження щодо заявленого обвинуваченим клопотання, вивчивши надані матеріали, суд приходить до висновку, що клопотання обвинуваченого є обґрунтованим та підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Пунктом 3 частини 1 ст.49 КК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Частинами 2, 3 ст. 49 КК України встановлено, що перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду.

Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

За положеннями частин 3, 4 ст.12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 17 січня 2019 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, санкція якої встановлює покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Таким чином, у відповідності до ч. 4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України є нетяжким злочином та п`ятирічний строк давності притягнення особи до відповідальності закінчився 17 січня 2024 року.

Частинами 1, 2 ст. 285 КПК України встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Згідно з частиною 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду в постанові від 19.11.2019 року в справі № 345/2618/16-к зроблено такий правовий висновок: "за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 КК строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину. Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності. Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України".

Відповідно до ст. 372 КПК України, суд не повинен встановлювати обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, оскільки відповідно до положень ч. 4 ст. 286 КПК України суд має розглянути вищезазначене клопотання невідкладно, не з`ясовуючи при цьому обставини, встановлені під час кримінального провадження та не перевіряючи їх доказами у порядку статей 347, 363 КПК України.

Викладене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в ухвалах Верховного Суду від 04 березня 2021 року справі 742/3594/14, від 24 лютого 2020 року справі 466/5490/17, від 12 листопада 2019 року справі 566/554/16-к та від 26 березня 2020 року у справі № 288/685/17.

Згідно з правовою позицією, яка міститься в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17), звільнення від кримінальної відповідальності за імперативними приписами ст. 49 КК є безумовним, оскільки підставою для цього є закінчення передбачених законом про кримінальну відповідальність строків, наданих державі для доведення винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення та притягнення її до кримінальної відповідальності у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку. Згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності і закриття кримінального провадження щодо неї на цій підставі за своїм юридичним змістом і процесуальним значенням жодним чином не може підтверджувати винуватість особи, оскільки це суперечитиме засадам презумпції невинуватості та доведеності винуватості (ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК).

Згідно зі статтями 284-288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Ці умови є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину, з дня вчинення якого минуло більше п`яти років, обвинуваченим подано клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, обвинувачений від досудового слідства або суду не ухилявся, не вчинив нового тяжкого або особливо тяжкого злочину, тобто перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що закінчилися строки давності, передбачені п.3 ч.1 ст.49 КК України, а тому наявні підстави для задоволення клопотання щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експерта відсутні.

З урахуванням ч.4 ст. 174 КПК України, якою встановлено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Татабунарського районного суду Одеської області від 18.01.2019.

Щодо заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову до обвинуваченого суд встановив наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

За положеннями частини 7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Ст. 129 КПК України, встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Отже, вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям кримінального не передбачено зазначеною нормою закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити позов у порядку цивільного судочинства.

При цьому суд враховує правову позицію Верховного Суду у постанові від 23.06.2022 у справі № 204/2626/2, відповідно до якої із системного аналізу КПК та КК слідує, що передбачений ст. 49 КК інститут звільнення від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення зі згодою потерпілого на таке звільнення, а також, що у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК та закриття кримінального провадження цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілої сторони можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Оскільки ОСОБА_4 звільняється від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_6 цивільний позов про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не є перешкодою для пред`явлення потерпілим позову в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 12, 44, 49 КК України, ст.ст.284 - 286, 288, 350, 369-372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження за № 000025 внесене до ЄРДР 18 січня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. ст.345 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 18 січня 2019 року на наступне майно: чоловічий піджак з наявними механічними пошкодженнями, належний ОСОБА_6 дзеркало заднього бачення від службового автомобіля "Шкода-Фабія" д/н НОМЕР_1 ; змив речовини бурого кольору з асфальтового покриття; чоловічу сорочку із слідами у вигляді плям бурого кольору; чоловічі брюки чорного кольору; куртку зимову темно-синього кольору; зразки крові ОСОБА_6 .

Речові докази: чоловічий піджак з наявними механічними пошкодженнями, належний ОСОБА_6 дзеркало заднього бачення від службового автомобіля "Шкода-Фабія" д/н НОМЕР_1 , чоловічу сорочку із слідами у вигляді плям бурого кольору, чоловічі брюки чорного кольору, куртку зимову темно-синього кольору - повернути ОСОБА_6 .

Речові докази: змив речовини бурого кольору з асфальтового покриття; зразки крові ОСОБА_6 - знищити.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_6 , що він має право пред`явити цивільний позов в порядку цивільного судочинства.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляційні скарги до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1