ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1378/23 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 636/5125/23 Слідчий суддя - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2023 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03.10.2023 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000104 від 29.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України , -

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03.10.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на тимчасово вилучене 28.09.2023 в ході проведення огляду відкритої ділянки місцевості, що знаходиться за адресою: Харківська області, Чугуївський район, село Новоолександрівка (координати місцевості 50.177590С, 37.257740В) майно, а саме: комбайн марки «Ніва 95», червоного кольору та причеп, всередині якого перебуває насіння.

Визначено місце зберігання вищевказаного майна на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, власник майна ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою зняти арешт з майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначає, що прокурором не доведено завдання істотної шкоти ТОВ «Новоолександрівське» та те, що вилучене майно є речовими доказами у справі.

Зазначає, що прокурором не доведено, що вилучена техніка знаходилась та використовувалась саме на земельній ділянці, яка належить ТОВ «Новоолександрівське».

ОСОБА_6 вважає, під час тимчасового вилучення майна мало місце порушення процесуальних дій, а саме слідчим не повідомлені підстави вилучення майна та не надано копії протоколу вилучення.

Звертає увагу, що при розгляді клопотання прокурора, слідчим суддею не враховано, що арешт майна призведе до зупинення збирання врожаю, що в свою чергу завдасть істотної шкоди, яка врази перевищує завдану шкоду ТОВ «Новоолександрівське».

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, власник майна та прокурор до суду апеляційної інстанції не прибули, про причини неприбуття не повідомили.

За таких обставин, в силу вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що в СВ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000104 від 29.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: 28.09.2023 ЧЧ ВП № 1 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення від громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що ОСОБА_6 здійснює самоправські дії в с. Новоолександрівка, Чугуївського району.

Згідно протоколу огляду від 28.09.2023, в період часу з 18:00 год. до 18:40 год. працівниками СВ ВП № 1 Чугуївського РВП ГУНП в Харківській області було виявлено та вилучено майно, яке зазначене в клопотанні прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

Мотивуючи подане клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, вилученого під час огляду, проведеного 28.09.2023, прокурор посилався на те, що вилучені предмети можуть мати відношення до вчиненого злочину, оскільки можуть являтися об`єктами кримінального протиправних дій. Вилучене майно визнано речовими доказами по даному кримінальному провадженню та в подальшому органу досудового розслідування необхідно здійснити ряд процесуальних дій. З метою запобігання приховування, знищення, використання, передачі та відчуження, необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для арешту тимчасово вилученого майна, зазначеного в клопотанні, оскільки воно може містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, визначеним статтею 98, частиною 2 статті 167 КПК України, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні та враховуючи наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину.

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 167, 168 КПК України наклав арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучене 28.09.2023 під час проведення огляду відкритої ділянки місцевості, що знаходиться за адресою: Харківська області, Чугуївський район, село Новоолександрівка (координати місцевості 50.177590С, 37.257740В), з метою використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, при цьому врахував наслідки вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечив своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги власника майна про те, що вилучене майно не відповідає критеріям доказів кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на наступне.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального проступку за статтею 356 КК України, а саме самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника, тобто вилучене майно може мати певний зв`язок з розслідуваним кримінальним правопорушенням, а дійсні джерела його походження є предметом доказування, згідно зі статтею 91 КПК України, виходячи з обраної кваліфікації дій.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на даному етапі потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів щодо можливого факту вчинення самоправства.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на тимчасово вилучене майно шляхом накладення арешту, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги власника майна ОСОБА_6 не встановлено, оскільки вони не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що після проведення органом досудового розслідування необхідних слідчих дій, власник майна не позбавлений можливості в порядку статті 174 КПК України ставити питання про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 03.10.2023 - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: