Справа № 157/246/24
Провадження №1-кс/157/80/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Слідчий суддя Камінь-Каширського районного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , що погоджене з прокурором Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 лютого 2024 року за № 0000138, щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта повна загальна середня, одружений, не працевлаштований, раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

Старший слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. В обґрунтування клопотання зазначає, що 12.04.2024 близько 17 год 30 хв ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до наказу № 18-к/тр від 05.02.2024 директора філії «Камінь-Каширське лісове господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» ОСОБА_9 , перебуває на посаді майстра лісу Кримнівського лісництва філії «Камінь-Каширське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» та на якого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження положення про держану лісову охорону» № 976 від 16.09.2009 покладено завдання здійснення державного контролю за додержанням вимог лісового та мисливського законодавства, використання лісових ресурсів та об`єктів тваринного світу, будучи відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою, будучи у форменому одязі, виконував обов`язки по охороні та захисту лісу і порушень правил полювання, здійснюючи на власному мотоциклі об`їзд ввіреної йому майстерської дільниці (обхід № 3 - 25 - 32 квартали Кримнівського лісництва), що поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району Волинської області, де почувши звуки пострілів з вогнепальної зброї попрямував в їх сторону для вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень правил полювання. У подальшому, реагуючи на можливе порушення правил полювання у 34 виділі 26 кварталу вищевказаного лісництва виявив 3 осіб з предметом, зовні схожим на гладкоствольну мисливську рушницю. З метою з`ясування мети знаходження вищевказаних осіб на обслуговуваній території та можливих порушень правил полювання по лісовій дорозі наблизився до них. В свою чергу, до ОСОБА_8 підійшов агресивно налаштований ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого 09.02.2024 виявлено поблизу с. Воєгоща Камінь-Каширського району з гужовою підводою із завантаженою на ній лісодеревиною породи сосна звичайна без належних підтверджуючих документів щодо її походження працівниками державної лісової охорони Кримнівського лісництва за участі ОСОБА_8 . В подальшому, ОСОБА_5 , який з метою перешкоджання виконанню ОСОБА_8 своїх службових обов`язків, розуміючи, що перед ними знаходиться працівник лісової охорони, діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, завдав кулаками рук не менше 3 ударів в ділянку голови та тулуба потерпілого, а в подальшому, залучившись підтримкою інших двох невстановлених осіб, групою осіб, продовжили побиття майстра лісу, наносячи удари ногами в різні ділянки його тіла, внаслідок чого спричинили останньому тілесні ушкодження у вигляді садна тулубу, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, а також у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна голови, перелому кісток носа зі зміщенням відломків, забійної рани в ділянці перенісся, забійної рани правої щоки, що кожне окремо відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шести діб. У зв`язку з цим, ОСОБА_5 13.02.2024 о 00 год 02 хв було затримано в ході невідкладного обшуку за місцем його проживання відповідно до вимог ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України. 13.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України. Підозрюваний ОСОБА_5 від дачі будь-яких показань відмовився. Обставинами, які дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч.2 ст. 345 КК України, є встановлення фактичних даних, отриманих у передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом порядку, які зафіксовані у протоколах слідчих (розшуковик) дій, на підставі яких доводиться його вина, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 12.02.2024; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12.02.2024; протоколом огляду пошкодженого верхнього форменого одягу від 12.02.2024; копією наказу про прийняття ОСОБА_8 на посаду майстра лісу від 05.02.2024; посадовою інструкцією майстра лісу; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.02.2024; протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 12.02.2024; висновок судово-медичного експерта № 20 від 13.02.2024 та інші матеріали кримінального провадження. Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, за що передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, який скоєний з особливою зухвалістю, у громадському місці, групою осіб та щодо працівника правоохоронного органу під час виконання цим працівником службових обов`язків. Після нанесення тілесних ушкоджень потерпілому нападники у безпорадному стані залишили його у безлюдному місці, забрали мобільний телефон, пошкодили паливну систему мотоцикла, забрали ключі від замка запуску двигуна транспортного засобу і таким чином позбавили засобу зв`язку та можливості пересуватись, тобто засобів самозбереження. В ході затримання підозрюваний намагався втекти, чинив активний опір, а після затримання, знаходячись у службовому автомобілі з метою втечі, покинув автомобіль, що підтверджується відповідними відеозаписами. На даний час не встановлено всіх причетних до нападу осіб, місцезнаходження мобільного телефону потерпілого, ключів від замка запуску двигуна транспортного засобу, зброї, яку мав при собі. Такими кримінально-карними діями підозрюваний ОСОБА_5 , ігноруючи елементарні правила поведінки в суспільстві, ігноруючи законні вимоги правоохоронців, намагався самоутвердитись за рахунок приниження іншої особи, відтак існують ризики вчинення ним інших кримінальних правопорушень, переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а також знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних. Всі вищевказані факти свідчать про вперте небажання ОСОБА_5 дотримуватись правил та норм поведінки у суспільстві, відсутності моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненість у безкарності своїх дій. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України, та ризиків, передбачених ч. 1 пунктами 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, з урахуванням вказаних обставин, постає необхідність у застосуванні відносно підозрюваного такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід у вигляді тримання під вартого, оскільки лише вказаний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку останнього. Про наявність ризику щодо переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності свідчить той факт, що підозрюваний постійного доходу не має, а також ігнорування ним законних вимог працівників поліції, намір вчинити втечу як під час затримання, так і після. Про наявність ризику знищити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, свідчить той факт, що на даний час місцезнаходження мобільного телефону і ключа запуску двигуна мотоцикла, якими заволоділи нападники, не встановлене, також не встановлене місцезнаходження предмета, зовні схожого на зброю, з яким підозрюваний знаходився у лісовому масиві. Про наявність ризику впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних свідчить той факт, що потерпілий та свідки є працівниками лісової охорони, а підозрюваний схильний до вчинення лісопорушень, постійно з ними конфліктує, окрім цього всіх причетних осіб до побиття ОСОБА_8 не встановлено. Про наявність ризику щодо вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить той факт, що підозрюваний не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, злочин скоєно в умовах воєнного стану, щодо працівника правоохоронного органу. Вперте небажання ОСОБА_5 дотримуватись правил та норм поведінки у суспільстві, відсутність моральних якостей та психологічних установок на дотримання вимог діючого правопорядку, впевненість у безкарності своїх дій свідчать, що є необхідність у застосуванні відносно останнього такого виду заходу забезпечення кримінального провадження як запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки лише вказаний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки він підозрюється у вчиненні умисного нетяжкого злочину проти авторитету органів державної влади, що дає підстави вважати, що передбачені ст. 194 КПК України обов`язки підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути обраний, оскільки вказаний запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного із підстав, які зазначені вище. Перебування під цілодобовим домашнім арештом за місцем проживання дозволить підозрюваному зустрічатись та схиляти свідків до зміни наданих показань під приводом, винагороди примусу чи жалю, а також покинути місце проживання.

Захисник ОСОБА_6 подав до суду письмові заперечення, з яких вбачається, що він проти задоволення клопотання слідчого заперечує та просить обрати щодо ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, а саме у виді особистого зобов`язання з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п.п. 2-4, 8-9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатись з населеного пункту, у якому підозрюваний зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи, утриматись від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають на виїзд за кордон, носити електронний засіб контролю. В обґрунтування заперечення зазначає, що сторона захисту категорично не згідна з наведеним у клопотанні слідчого, твердження слідчого безпідставні та недоведені жодними належними доказами. Слідчим було лише здійснено формальне посилання на вказані ризики без будь-якого вмотивування своїх переконань, що ОСОБА_5 якимось чином прагне уникнути своєї відповідальності, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню чи переховуватись від органів досудового слідства. Сторона захисту переконана, що існування наведених у ст. 177 КПК України ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеним, доводи слідчого надумані та не ґрунтуються на фактичних обставинах. Суду не було надано доказів того, що ОСОБА_5 : будь-яким чином перешкоджав кримінальному провадженню; вчиняв дії, спрямовані на вплив свідків та/або потерпілого в даному кримінальному провадженні; намагався переховуватись чи переховувався від правоохоронних органів; може вчинити інше правопорушення, при тому, що підозрюваний до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувався, є не судимим, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази про притягнення останнього до адміністративної або кримінальної відповідальності. Кожен конкретний ризик має бути доведений та обґрунтований доказами його існування, з наданням копій відповідних матеріалів, якими слідчий та/або прокурор обґрунтовує доводи при запереченні щодо пом`якшення запобіжного заходу. Жодного із ймовірних доказів наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків суду слідчим не надано, не вказано жодного факту, який міг би довести, що підстави справді існують, не наведено жодного доказу можливої неправомірної поведінки підозрюваного, не зазначено, які саме дії останнього свідчать про бажання уникнути відповідальності, всі перелічені доводи ґрунтуються виключно на припущеннях, а тому об`єктивних підстав вважати, що підозрюваний намагається якимось чином перешкоджати досудовому слідству, немає. Окрім того, стороною обвинувачення не було надано суду жодного доказу спроб підозрюваного в будь-який спосіб впливати на свідків та потерпілого чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню. Також до матеріалів справи слідчим так і не було долучено жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, наведених у ст. 177 КПК України, а лише здійснено формальне посилання на письмові докази підтвердження обґрунтованості підозри. Окрім того, підозрюваний готовий приймати активну участь в досудовому розслідуванні, має бажання надати власні показання після ретельного ознайомлення з доказами звинувачення, відтворити обставини подій на слідчому експерименті під відеозапис за необхідності, тим самим довести свою невинуватість, про що буде заявлено відповідне клопотання. ОСОБА_5 жодним чином досудовому розслідуванню перешкоджати намірів не має, впливу на свідків та/або потерпілого здійснювати не буде, переховуватись чи в будь-який інший спосіб ухилятись від виконання покладених на нього обов`язків не бажає. ОСОБА_5 є одруженим, має чотирьох дітей, дружину, вагітну п`ятою дитиною, у зв`язку із чим є необхідність матеріально допомагати своїй родині, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується виключно позитивно. Зважаючи, що санкція ч. 2 ст. 345 КК України передбачає найважчим покаранням позбавлення волі строком до п`яти років, в даній справі слідчим мало бути застосовано положення п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, відповідно до якої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Аналіз цієї норми закону дає підстави стверджувати, що можливість обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою законодавець пов`язує із необхідністю обов`язкового доведення прокурором однієї з трьох вищевказаних обставин. При цьому, як саме клопотання, так і долучені до нього матеріали, не містять будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 є раніше судимим, що він після вчинення злочину вчинив будь-яку з дій, вказаних у п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, або що йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, а це вказує на об`єктивну неможливість застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу. Оскільки сторона обвинувачення жодним доказом не довела недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України, має бути обраний менш обтяжливий запобіжний захід, а тому просить застосувати до ОСОБА_5 такий запобіжний захід як особисте зобов`язання, який у повній мірі убезпечить ті ризики, які на даний час існують за твердженням сторони обвинувачення. Крім того, фактично підозра ґрунтується на показаннях особисто зацікавленої в результатах кримінального провадження особи - потерпілого. При цьому очевидці, які були на місці події, об`єктивно відсутні. Також до матеріалів кримінального провадження слідством не було долучено належних доказів перебування потерпілого при виконанні службових обов`язків 12 лютого 2024 року в той час, що значиться у повідомленні про підозру, аналогічно як і доказів того, що останньому тілесні ушкодження були спричинені саме як працівнику правоохоронного органу, що, в свою чергу, не дозволяє здійснити правильну кваліфікацію розслідуваних подій. Вважає, що слідчим не було доведено перед судом належними та допустимими доказами самої події кримінального правопорушення, передбаченого саме ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України, а відтак і обґрунтованості підозри.

Старший слідчий СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 та прокурор Камінь-Каширської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів підтримали повністю з викладених у ньому підстав. Слідчий пояснив, що обґрунтована підозра у вчиненні злочину підтверджується зазначеними у клопотанні доказами, які є достатніми, а також і протоколом огляду місця події, дані якого він, з метою збереження таємниці досудового розслідування, не може повідомити на цій стадії досудового розслідування, та, крім того, ОСОБА_5 знав, що його шукають, однак останній переховувався, оскільки знайшли підозрюваного у будинку. Крім того, слідчий пояснив і те, що у Камінь-Каширському РВП відсутній засіб електронного контролю, і у випадку покладення на підозрюваного обов`язку носити такий засіб контролю, він (слідчий) це рішення не зможе виконати.

Прокурор ОСОБА_3 , крім того, пояснив, що ОСОБА_5 , після затримання, а відповідно будучи вже у статусі підозрюваного, намагався втекти, покинув службовий автомобіль поліції, проте поліцейські йому перешкодили, і такі обставини, у сукупності з обставинами кримінального провадження та даними про особу підозрюваного свідчать про наявність зазначених у клопотанні ризиків та підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, і про те, що менш суворий запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав і просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло у певний період, та пояснив, що злочин не вчиняв і у вказаний у повідомленні про підозру час був у власному гаражі зі своїм братом та потерпілого зовсім не знає, ніколи його не бачив. Крім того, пояснив і те, що не намагався втекти, а злякався, адже спав вдома, та у цей час забігли в будинок люди у поліцейській формі, заламали руки, кричали, хоча у будинку на той час спали неповнолітні діти та знаходилася вагітна дружина, а щодо втечі з автомобіля, що він лише хотів нормально сісти в салоні, адже поліцейські його тримали, він був у кайданках. Він має на утриманні четверо малолітніх дітей, його дружина вагітна, офіційно не працевлаштований, періодично виїжджав на заробітки у м. Київ, займається домашнім господарством.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечив з підстав, наведених у письмових запереченнях, та пояснив, що обґрунтованість підозри не доведена, і це питання згодом ще потребує детального дослідження, а наведені прокурором ризики не підтверджені жодними доказами, а також не підтверджено виключні обставин, що передбачені п. 3 ч. 1 ст. 183 КПК України, для можливості застосування найсуворішого запобіжного заходу. Підозрюваний раніше не судимий, має сім`ю, четверо малолітніх дітей, його дружина вагітна, і за вказаних обставин кримінального провадження можливим є застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши доводи слідчого та прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні клопотання слідчого належить відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною покидати житло цілодобово, та з покладенням передбачених КПК України обов`язків, зважаючи на таке.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити вищезазначені дії.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, що вчинене групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України.

Відомості про зазначений злочин були внесені до ЄРДР 12 лютого 2024 року о 20 год 03 хв за № 0000138 за заявою потерпілого ОСОБА_8 .

Обґрунтованість зазначеної підозри підтверджується наявністю вагомих доказів, зокрема: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 12 лютого 2024 року, згідно з яким ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину, повідомив, що 12 лютого 2024 року близько 17 год 10 хв ОСОБА_5 , житель с Воєгоще, групою осіб із двома невстановленими особами чоловічої статі, знаходячись у лісовому масиві 26 кварталу Кримнівського лісництва, що неподалік с. Воєгоще, умисно кулаками рук та ногами завдали йому у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків численних тілесних ударів по обличчю, голові, тулубу, чим спричинили тілесні ушкодження, та ОСОБА_5 він бачив і зможе впізнати, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12 лютого 2024 року, з якого вбачається, що він перебуваючи на посаді майстра лісу Кримнівського лісництва, будучи у форменому одязі зі знаками розрізнення та здійснюючи обхід на своєму мотоциклі ввіреного йому обходу 12 лютого 2024 року близько 17 год у кварталі Кримнівського лісництва почув звуки, які були схожі до пострілів із мисливської рушниці, та згодом помітив трьох осіб, які знаходились неподалік одне від одного, та під`їхавши ближче до них, на відстань близько 150-200 метрів, помітив, як вказані особи стали розбігатися в різні сторони, при цьому один із цих осіб щось тримав у руках, зовні схоже на мисливську рушницю, яку кинув у хащі масиву, а сам побіг у іншому напрямку, а тому він (потерпілий) став їхати за ним та, наблизившись максимально близько, зупинив мотоцикл і побачив обличчя вказаної особи, це був ОСОБА_5 , якого він знає, оскільки напередодні зупиняв останнього у лісовому масиві на гужовій підводі із незаконно зрубаним лісом; у подальшому в ході словесної перепалки ОСОБА_5 його штовхнув в тулуб, від чого він втратив рівновагу та впав з мотоциклом на землю, після чого ОСОБА_5 став наносити йому численні удари кулаками обох рук в ділянку обличчя та удари ногами в різні ділянки тіла, у тому числі голову, та в ході цього побиття він помітив, що до нього також підійшло ще дві особи, які перебували із ОСОБА_5 у лісовому масиві, однак роздивитись їх обличчя не зумів, та подальшому ОСОБА_5 та двоє невідомих йому осіб забрали його мобільний телефон, який лежав в кармані його куртки, і після цих ударів, потерпілого відпустили і наказали не підніматися із землі декілька хвилин, він зумів підняти голову і побачити, що його нападники пішли в напрямку асфальтобетонної дороги до с. Воєгоща, при цьому один із них в руках тримав мисливську рушницю, та після цих подій він заїхав до майстра лісу ОСОБА_11 , який викликав карету швидкої медичної допомоги; він (потерпілий) під час його побиття бачив, що ОСОБА_5 був одягнений в сіру осінню куртку із синіми вставками, джинси світлого кольору, шапку темно-сірого кольору, взуття: або калоші, або чоботи резинові темного кольору, і хтось із осіб, які спричинили йому тілесні ушкодження, зірвали та забрали шеврони та наліпки знаків розрізнення лісового господарства з його форменого одяку (курки); копією наказу № 18-к/тр від 5 лютого 2024 року про прийняття ОСОБА_8 на посаду майстра лісу Кримнівського лісництва філії «Камінь-Каширське лісове господарство» ДСГП «Ліси України»; посадовою інструкцією майстра лісу Кримінвського лісництва від 2 квітня 2023 року, згідно з якою майстер лісу входить до складу державної лісової охорони; копією акта прийому-здачі обходу від 6 лютого 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_8 прийняв обхід № 3, що складається з 25-32 кварталів, протоколом огляду речей від 12 лютого 2024 року, згідно з яким було оглянуто флісову куртку темно-зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору, добровільно видану потерпілим ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12 лютого 2024 року, відповідно до якого потерпілий впізнав у підозрюваному особу, яка наносила йому тілесні ушкодження 12 лютого 2024 року у лісовому масиві, протоколами допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 від 12 лютого 2024 року, висновком судово-медичної експертизи № 20 від 13 лютого 2024 року, згідно з яким у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна голови, перелому кісток носа з зміщенням відломків, забійної рани в ділянці перенісся, забійної рани правої щоки, садна тулуба, та дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок травматичної дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні за механізмом удар, удар-тертя, в мінімальній кількості трьох травматичних дій, не виключається внаслідок ударів руками або ж ногами, терміном утворення відповідає даним, вказаним в наданій медичній документації (12.02.2024). та судово-медичних даних, що зазначені ушкодження утоврились при падінні з висоти власного зросту з прискоренням та вдарянні об тупі, тверді предмети, немає; тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна голови, перелому кісток носа зі зміщенням відломків, забійної рани і ділянці перенісся, забійної рани правої щоки по ступеню тяжкості, кожне окремо, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, терміном більше шість діб, тілесні ушкодження у ОСОБА_8 у вигляді саден тулуба по ступеню тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно з протоколом затримання від 13 лютого 2024 року та дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, ОСОБА_5 о 00 год 02 хв 12 лютого 2024 року було затримано по місцю проживання за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпілий вказав на нього як на особу, яка щойно вчинила злочин.

13 лютого 2024 року ОСОБА_5 письмово було повідомлено про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28- ч. 2 ст. 345 КК України.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , відносяться до категорії нетяжких злочинів і за його вчинення передбачено покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, проживає з дружиною, яка вагітна, він виховує чотирьох малолітніх дітей, по місцю проживання характеризується позитивно, не працевлаштований, займається веденням домашнього господарства.

Разом з тим, ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні зазначеного злочину групою осіб, інших осіб, які причетні до скоєння злочину не встановлено, також не встановлено місце знаходження телефону, який, як показав потерпілий, забрали у нього з кишені куртки причетні до вчинення злочину особи, злочин скоєно у воєнний час, у лісовому масиві, де на час вчинення злочину не було інших сторонніх осіб та причетні до скоєння злочину особи, як показав потерпілий, пошкодили транспортний засіб, чим фактично позбавили його можливості за відсутності мобільного телефону звернутися невідкладно по допомогу.

Зазначені фактичні обставини скоєння зазначеного злочину у сукупності з вагомістю поданих слідчим доказів про причетність підозрюваного до вчинення цього злочину, а також тяжкістю покарання (зокрема, у виді позбавлення волі до 5 років), що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у скоєнні якого він підозрюється, свідчать, з урахуванням і тих даних, що підозрюваний, хоча й має сім`ю, проте не працевлаштований, про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, знищення речей (зокрема, мобільного телефону потерпілого), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідків.

Однак, стороною обвинувачення не доведено, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 був затриманий по місцю його проживання фактично після вчинення злочину, скоєння якого ставиться останньому у вину, оскільки безпосередньо після вчинення злочину потерпілий вказав на нього як на особу, яка щойно вчинила злочин.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 , не маючи статусу підозрюваного, тобто ще й до його затримання, не переховувався від органу досудового розслідування, він знаходився вдома по місцю свого проживання.

Твердження слідчого про те, що ОСОБА_5 чинив опір при затриманні, а будучи затриманим, тобто вже підозрюваним, намагався втекти зі службового автомобіля, перебуваючи при цьому у кайданках, не свідчать про таку обставину, як переховування підозрюваного від органу досудового розслідування під час перебування на волі, наявність якої є обов`язковою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. ОСОБА_5 був затриманий фактично відразу після вчинення злочину, який йому інкримінується, а тому на волі у статусі підозрюваного не перебував, а відтак відсутні підстави вважати, що останній переховувався від органу досудового розслідування.

З огляду на вказані обставини, відсутні правові підстави для застосування щодо ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, яким є тримання під вартою.

Частиною 1 ст. 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За змістом ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо слідчий суддя застосовує запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, то зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

З огляду на вищезазначені судом фактичні обставини скоєння вказаного злочину та вагомість доказів, на які посилається сторона обвинувачення, а також з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, у скоєнні якого він підозрюється, і вказаних даних про його особу, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність та необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та покладення на останнього таких обов`язків до 12 квітня 2024 року включно: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) утримуватися від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ; 4) здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно із ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Беручи до уваги вагомість доказів, наданих стороною обвинувачення, і те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину групою осіб, та інших причетних до скоєння злочину осіб ще не встановлено, не знайдено речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя, за вищенаведених обставин кримінального провадження та з урахуванням вищезазначених ризиків, не вбачає підстав для застосувати щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, про що просив захисник.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 196, 202, 205 КПК України, -

постановив:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - відмовити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 2 ст. 345 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово та покласти на нього такі обов`язки до 12 квітня 2024 року включно:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

2) не залишати житло цілодобово за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) утримуватися від спілкування із потерпілим ОСОБА_8 , свідками ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ;

4) здати на зберігання слідчому у кримінальному провадженні свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово щодо ОСОБА_5 негайно передати для виконання до Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

Згідно з ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому.

Негайно доставити ОСОБА_5 до місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та звільнити його з-під варти.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Дата проголошення повного тексту ухвали - 18 год 15 лютого 2024 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1