Провадження №1-кп/523/200/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

09.10.2023р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001017 від 08.06.2018р. щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єгорівка Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

-04.10.2017р. Роздільнянским райсудом Одеської області за ч.2 ст.289 КК України до 5р. позбавлення волі, згідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 3р.,

-13.08.2020р. Приморським райсудом м. Одеси за ч.3 ст.186 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 5р. 3міс. позбавлення волі,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.06.2018р., приблизно о 04год. 35 хв., ОСОБА_5 маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до АЗС ТОВ «ВОГ РИТЕЙЛ», розташованої по вул. Балківській,2 в м. Одесі, де перебуваючи у торговому залі вищевказаного АЗС, переслідуючи корисливий мотив, підійшов до каси та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав, належні ТОВ «ВОГ РИТЕЙЛ» грошові кошти у розмірі 8300грн. Однак, в цей момент дії ОСОБА_6 були викриті касиром АЗС ОСОБА_7 , яка зайшла до торгівельного залу, незважаючи на це, останній продовжив противоправні дії, направлені на заволодіння викраденим майном та з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим, завдавши ТОВ «ВОГ РИТЕЙЛ» матеріальну шкоду на загальну суму 8300гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_6 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченні, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєного ним кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив кримінальне правопорушення під час випробування (іспитового строку), маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, суд визнає: рецидив злочинів.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_6 , який є особою раніше неодноразово судимою, вчинив нове умисне корисливе кримінальне правопорушення, яке відносяться до категорії тяжких злочинів, вчинив кримінальне правопорушення під час випробування (іспитового строку), маючого неповну середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, не працюючого, маючого постійне місце реєстрації та проживання, де проживає разом із родиною, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини та обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому - рецидив злочинів, окрім того, враховуючи, що обвинувачений неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних злочинів і йому призначалось покарання у виді позбавлення волі, яке він відбував реально, однак належних висновків для себе не зробив та знову скоював злочини проти власності, тим самим, ці обставини свідчать про нехтування та ігнорування обвинуваченим вимог Закону та його небажання стати на шлях виправлення та перевиховання, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі, а також приймаючи до уваги вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення по даному кримінальному провадженню до часу ухвалення вироку Приморським районним судом м. Одеси від 13.08.2020р., суд із врахуванням вимог ч.4 ст.70 КК України, вважає за необхідне за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити остаточне покарання обвинуваченому шляхом часткового складання призначених покарань.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та вироком Приморського районного суду м. Одеси від 13.08.2020р., остаточно визначити покарання ОСОБА_5 у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяця.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання - з 02.08.2018р.

Речові докази: диск із відеозаписом - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1