ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.02.2024 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002193 від 20.07.2023 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2023 у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_5 разом з раніше знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_7 відпочивали в кімнаті №3, де знаходиться сауна на території комплексу відпочинку «Волна», по вул. Покровській, 130А в м. Житомирі.

В цей день, час, місці ОСОБА_5 побачив у потерпілого ОСОБА_4 мобільний телефон торгівельної марки «Iphone» моделі «SЕ», який лежав неподалік від останнього в той момент, як він заснув. Скориставшись цим, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел на крадіжку чужого майна, а саме використання мобільного телефону з метою викрадення грошових коштів через додаток банку.

Взявши вказаний телефон до рук, за допомогою пальця руки ОСОБА_4 розблокував екран, шляхом прикладання його до кнопки телефону, скориставшись при цьому безпорадним станом ОСОБА_4 , та в подальшому виявив в телефоні встановлений мобільний додаток «Приват24».

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, без згоди користувача, з метою авторизації в обліковому записі Інтернет-банкінгу «Приват24», користувачем якого є потерпілий ОСОБА_4 , здійснив вхід в даний додаток, використовуючи мобільний телефон потерпілого, з метою входу до облікового запису «Приват24», приложивши палець рук ОСОБА_4 до телефону.

В подальшому ОСОБА_5 не маючи законного доступу до мобільного додатку «Приват24», з метою подальшого дистанційного керування отримав доступ до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_4 , всіх послуг, які пропонує Інтернет-банкінг «Приват24» та змогу використовувати їх на власний розсуд та за допомогою вказаних даних потерпілого та володіючи номерами банківської картки, діючи від імені останнього, отримав кредитні гроші на банківський рахунок ОСОБА_4 , а саме на банківську картку АТ «Приват банк» № НОМЕР_1 о 05:36:56 год 17.07.2023 в сумі 700 гривень. Отримавши вказані грошові кошти та в подальшому діючи таємно о 05:39:36 здійснив перерахування вказаних грошових коштів на банківський рахунок АТ «А-банку» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_5 , тим самим таємно заволодів грошовими коштами, що належать ОСОБА_4 .

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 не маючи законного доступу до мобільного додатку «Приват24», з метою подальшого дистанційного керування отримав доступ до банківського рахунку потерпілого ОСОБА_4 , всіх послуг, які пропонує Інтернет-банкінг «Приват24» та змогу використовувати їх на власний розсуд та за допомогою вказаних даних потерпілого та володіючи номерами банківської картки, діючи від імені останнього, повторно отримав кредитні гроші на банківський рахунок ОСОБА_4 , а саме на банківську картку АТ «Приват банк» № НОМЕР_1 о 06:21:01 год 17.07.2023 в сумі 1500 гривень. Отримавши вказані грошові кошти та в подальшому діючи таємно о 06:23:05 здійснив перерахування вказаних грошових коштів на банківський рахунок АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , тим самим таємно заволодів грошовими коштами, що належать ОСОБА_4 .

В подальшому, ОСОБА_5 обернув вказані грошові кошти на власну користь та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 2 200 гривень.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

06.10.2023 між прокурором зі сторони обвинувачення та ОСОБА_5 , який є обвинуваченим у даному кримінальному провадженні, у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , зі сторони захисту, діючи добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок уклали угоду про визнання винуватості.

Виходячи із змісту даної угоди, ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Обвинувачений та прокурор погодилися на призначення узгодженого покарання, отримали роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку та відсутність обставини, які обтяжують покарання, те що обвинувачений раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, погодилися на призначення останньому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі. При цьому, сторони вважають за можливе застосувати до ОСОБА_5 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені ст.ст. 473, 474 Кримінального процесуального кодексу України, наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, які роз`яснені судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений повністю визнав свою вину та надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз або внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор, потерпілий та захисник просили затвердити угоду про визнання винуватості та зазначили про відсутність підстав які б цьому перешкоджали.

Перевіривши угоду про визнання винуватості від 06.10.2023, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимоги ч. 6 ст. 474 КПК України, обвинувачений може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, а отже може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

За таких обставин суд вважає, що винуватість обвинуваченого, у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Арешт на майно ОСОБА_5 не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-375, 394, 468, 472-475 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні №0002193 від 20.07.2023.

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки, відповідно до ст. 76 КК України: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня проголошення до Житомирського апеляційного суду:

обвинуваченим та його захисником виключно з підстав призначення покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4-7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав - призначення покарання менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1