Дата документу 01.02.2024 Справа № 310/1957/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/552/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1957/21Доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Анатоліївка Рильського району Курської області рф, зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 17.03.2024 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або домашнього арешту. Свої вимоги мотивував тим, що обраний ОСОБА_8 запобіжний захід є занадто суворим. Існування передбачених ст.177 КПК ризиків відносно ОСОБА_8 та обґрунтованість підозри не доведено. Обвинувачений протягом 3 років та 4 місяців перебуває під вартою за відсутності доказів його винуватості та оригіналів матеріалів кримінального провадження. Вказує, що судом не розглянуто можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, у разі застосування яких ОСОБА_8 може перебувати у АДРЕСА_2 . Захисник посилається на незадовільний стан здоров`я обвинуваченого та потребу останнього в належному лікуванні. ОСОБА_8 характеризується виключно позитивно, є пенсіонером, має місце постійного проживання у м.Бердянську Запорізької області. Він раніше не судимий, одружений, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Жовтневого районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263, ч.3 ст.289 КК кримінальних правопорушень.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого. При цьому, підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_8 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого і ряду особливо тяжких злочинів проти громадської безпеки, проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також проти життя та здоров`я особи, які становлять підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне ув`язнення, з конфіскацією майна.

Згідно матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Колегія суддів критично ставиться до посилання захисника в апеляційній скарзі щодо наявності у обвинуваченого місця проживання на підконтрольній території України з огляду на відсутність достовірних даних щодо вказаної обставини в матеріалах провадження та під час апеляційного розгляду.

Вказані обставини, на переконання судової колегії, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміновані злочини та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З матеріалів провадження вбачається, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_8 наразі триває, потерпіла та свідки наразі судом не допитані.

Відтак, з огляду на обставини вчинення інкримінованих злочинів, які поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків, адреси проживання яких відомі.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги захисника, вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_8 перебувати на волі, а районний суд дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , на переконання колегії суддів, не вбачається можливим.

Судова колегія відхиляє заперечення захисника проти обґрунтованості підозри, оскільки під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання особи під вартою, ухваленого під час судового розгляду, апеляційний суд перевіряє лише наявність передбачених ст.177 КПК ризиків, необхідність та доцільність продовження застосування запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника щодо тривалого тримання під вартою ОСОБА_8 , колегія суддів зауважує, що сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих правових підстав для прийняття такого рішення.

Апеляційний суд критично ставиться до посилання сторони захисту щодо недоведеності пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, оскільки такі твердження є передчасними. Вказані питання безпосередньо стосуються доказування винуватості чи невинуватості особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, і підлягають оцінці під час розгляду місцевим судом кримінального провадження по суті пред`явленого цій особі обвинувачення.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованих діянь, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відтак, враховуючи відсутність даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_8 під вартою, судова колегія погоджується з твердженням районного суду, що стан здоров`я обвинуваченого не перешкоджає перебуванню у місці попереднього ув`язнення.

Належного документального підтвердження обставин протилежного змісту з матеріалів провадження не вбачається та під час апеляційного розгляду не надано.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі захисника мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 18 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4