ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/947/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1527/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000086 від 29.09.2022 за частиною 1 статті 111-1, частиною 1 статті 111-2 КК України, -, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 23.11.2023 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 25.09.2023, постановити нову, якою застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , доставити обвинуваченого за місцем проживання та звільнити його з-під варти.

В обґрунтування апеляційних вимог, захисник вказує, що суд першої інстанції не дослідив обставини, що мають значення. Факт народження та проживання обвинуваченого у певному регіоні не може бути підставою для обрання та продовження найсуворішого запобіжного заходу. Вплив обвинуваченого на свідків не підтверджується доказами. Даний факт є лише припущенням. Вважає, що таким чином прокурор надає завідомо неправдиву інформацію. Судом не досліджено той факт, що всі наявні показання свідків про нібито дружні контакти обвинуваченого зі спецслужбами держави-агресора зроблені з чужих слів та взагалі не можуть бути допустимими доказами. Дружина та діти обвинуваченого проживають в м. Харків, є тимчасово переміщеними особами. Суд безпідставно стверджує, що місцем проживання обвинуваченого є м. Куп`янськ, оскільки він виїхав звідти ще у вересні 2022 року. ОСОБА_8 раніше не судимий, має на утриманні дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а також трьох неповнолітніх дітей, батьків похилого віку. Доводи прокурора про можливість обвинуваченого переховуватися мають абстрактний характер, оскільки на момент його затримання слідчий жодного разу не викликав його. Суд вмотивував своє рішення лише тяжкістю покарання. Допитавши двох свідків 25.09.2023, суд пересвідчився, що вина ОСОБА_8 не підтверджується. Клопотання прокурора не містить викладу обставин та жодних доказів про те, що заявлені ризики не зменшилися. Апеляційна скарга захисника не містить клопотання про особисту участь обвинуваченого при розгляді апеляційної скарги. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційних вимог, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до частини 6 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, обсяг та зміст пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, дійшов обгрунтованого висновку, що ризики вчинення дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій. Судом першої інстанції в даному контексті небезпідставно враховано, що місце реєстрації та роботи обвинуваченого знаходилося в Куп`янському районі, ОСОБА_8 обізнаний щодо місць проживання, роботи свідків. З огляду на зміст пред`явленого обвинувачення, встановлені органом досудового розслідування та судом ризики є реальними. Судове провадження триває, не всі учасники кримінального провадження допитані, а відтак не виключена можливість вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченою процесуальних прав та обов`язків.

Враховуючи особливості конкретної справи, високий рівень суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, які посягають на основи національної безпеки України, один з яких є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого суду. Апеляційний суд вважає, що встановлені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до обвинуваченого запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого. Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами захисника щодо відсутності ризиків та не підтвердження вини. Такі висновки сторони захисту є передчасними, враховуючи, що тільки за результатами судового розгляду, після дослідження всіх доказів, наданих як стороною обвинувачення так і стороною захисту, яким суд надасть відповідну оцінку з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, можливо зробити висновок щодо наявності чи відсутності складу конкретного кримінального правопорушення. Разом з тим, викладені прокурором у клопотанні обставини є достатніми для висновку, що існує необхідність продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обґрунтованість підозри це сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Захисник посилається на соціальні зв`язки обвинуваченого, наявність у нього родини, батьків похилого віку. Однак наведені обставини не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки обвинуваченого у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу та не виключають можливості вчинення ним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість як застосування, так і продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Червнозаводського районного суду м. Харкова від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: