КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6598/2023 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 170 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер № 361/7594/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2023 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 , з внесеними доповненнями до неї, на ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та вилучене майно, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_7 .

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Апелянт вказує, що вилучене майно є знаряддями та предметом злочину, відповідає критеріям зазначеним у п.п. 1,3 ч. 2 ст. 167 КПК України та є тимчасово вилученим майном. Відмова у накладені арешту на зазначені речі, та відмова у накладанні заборони на їх використання, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

В доповненнях до апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого суддіБроварського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2023 року є незаконною, необґрунтованою, та невмотивованою.

Звертає увагу суду, що прокурор у зазначеному провадженні звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у строки, встановленні ухвалою слідчого судді від 05.09.2023 року, а таким чином, строки, встановлені ч. 5 ст. 171 КПК України прокурором порушені не були.

Зазначає, що слідчий суддя за наявності підстав для задоволення клопотання прокурора та арешту тимчасово вилученого майна, яке визнане речовими доказами у кримінальному провадженні відмовив у його задоволенні.

В судове засідання прокурор, власник майна чи його представник не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату та час призначеного судового розгляду.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана бути зацікавленою провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності апелянта та прокурора, що не суперечить положенням ч. 1 ст. 172 та ч. 4 ст. 405 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, з внесеними доповненнями до неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів, наданих до суду апеляційної інстанції, Броварським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0001025, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що 03.09.2023 року приблизно о 11 год. 20 хв. за адресою, Київська обл. Броварський р-н., с. Щасливе, по вул. Ніжинська, поряд з будинком № 12, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого було виявлено підробку посвідчення тракториста-машиніста.

В ході досудового розслідування зазначено, що 03.09.2023 приблизно o 1l год. 20 хв. за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Щасливе, по вул. Ніжинська, поряд з будинком № 12, працівниками поліції було зупинено транспортний засіб під керуванням громадянина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якого було виявлено підробку посвідчення тракториста-машиніста.

В рапорті поліцейського СРПГТ ВПД № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_8 вказано, що під час несення служби 03.09.2023 року, за адресою: Київська область, Броварський район, с. Щасливе, по вул. Ніжинська, поряд з будинком № 12, працівниками поліції був зупинений трактор марки "МТЗ 892" номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки документів, останній пред`явив працівникам поліції посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 , в якому візуально виявлено невідповідність наявним бланкам офіційних документів, які знаходяться на території України.

Виїздом СОГ ВПД № 1 Броварського РУП ГУ НП в Київській області, під час огляду місця події було вилучено посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спецпакету № 2535361, в якому опечатано.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч. 1 та ч. 4 ст. 214 КПК України внесено старшим дізнавачем СД Броварського РУП ГУ НП в Київській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023 року за № 0001025, за ознаками кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

04.09.2023 року посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спецпакету № 2535361 та в якому опечатано, визнано речовим доказом у вищевказаному кримінальному провадженні та приєднано до матеріалів, як документ.

04.09.2023 року речовий доказ у даному кримінальному провадженні, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до спецпакету № 2535361 в якому опечатано, постановою дізнавача направлено до Київського НДЕКЦ для проведення відповідної судово-технічної експертизи документу.

22.09.2023 року відповідно до висновку експерта № СЕ-19/111-23/46978-ДД від 22.09.2023 року зазначено, що посвідчення тракториста-машиніста Серія НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

20.09.2023 року органом досудового розслідування отримано відповідь з Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області, відповідно до якого, згідно інформації з уніфікованої автоматизованої електронно-облікової системи "AgroTech" та Журналах реєстрації видачі посвідчення тракториста-машиніста в Київській області, посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - Головним управлінням не видавалося.

ОСОБА_7 пояснив, що у 2022 році він проходив практику водія- тракториста в ТОВ "АРАТА" при цьому не маючи посвідчення тракториста-машиніста. Так, точної дати ОСОБА_7 не пам`ятає, наглядно знайомий чоловік, ім`я якого він не пам`ятає запропонував допомогти отримати посвідчення тракториста-машиніста на що останній погодився. Через певний проміжок часу ОСОБА_7 зустрівся із наглядно знайомим чоловіком та надав йому свою фотокартку та персональні дані для виготовлення посвідчення тракториста машиніста та віддав йому грошові кошти, скільки саме не пам`ятає, після чого ОСОБА_7 отримав посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на своє ім`я та користувався ним.

Вказане свідчить, що в діях громадянина ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

04.09.2023 року засобами поштового зв`язку до Броварського міськрайонного суду Київської області направлено клопотання про арешт зазначеного вище тимчасово вилученого майна.

Слід зазначити, що судовий розгляд вищезазначеного клопотання відбувся за відсутності дізнавача, який підготував клопотання, а також за відсутності прокурора, який його погоджував.

За результатами розгляду зазначеного клопотання, 05.09.2023 року судом постановлено ухвалу, в описовій частині якої зазначено про те, що клопотання було подане особою, яка в даному випадку, не має повноважень на звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, так як майно, на яке просить накласти арешт дізнавач, належить третій особі, з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у третіх осіб має право звернутися до слідчого судді виключно прокурор. Також в ухвалі зазначено, що слідчий суддя вважає необхідним повернути клопотання про арешт тимчасово вилученого майна для усунення вищезазначених недоліків

В подальшому копію вищезазначеної ухвали від 05.09.2023 року, судом було спрямовано на адресу Броварського РУП ГУ НП, для усунення недоліків (протягом сімдесяти двох годин з моменту отримання копії ухвали).

05.10.2023 року (клопотання датоване 03.10.2023 року) прокурор Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора та повернуто посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 - ОСОБА_7 .

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт, зокрема з`ясувати правову підставу для арешту, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Колегія суддів вбачає, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на вищевказане майно, перевірялись судом першої інстанції, досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя суду першої інстанції послався на те, що прокурором було пропущено строк звернення із клопотанням про арешт майна, тобто було порушено вимоги ч. 5 ст. 170 КПК України.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та вважає, що слідчий суддя, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання прокурора у зв`язку із пропуском строку, визначеному ч. 5 ст. 170 КПК України..

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вищевказане майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з внесеними доповненнями до неї - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та вилучене майно, а саме: посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 повернуто ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Згурівського відділу Броварської окружної прокуратури ОСОБА_6 , з внесеними доповненнями до неї,- залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4