Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/288/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0003625 за апеляційними скаргами прокурора, потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олександрівка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, який не працює, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

визнано винним за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 1 ст. 345 КК України - 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України. У пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України визнаний невинуватим та виправданий у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та призначити покарання: за ч. 2 ст. 398 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; за ч. 1 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки; за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичну кваліфікацію дій ОСОБА_7 , просить вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року, змінити в частині призначеного покарання та призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, без застосування ст. 75 КК України.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду скасувати в частині засудження за ч.1 ст.345, ч.2 ст.398 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засудженим за умисне заподіяння захиснику легкого тілесного ушкодження, у зв`язку із діяльністю пов`язаною з наданням правової допомоги, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, за таких обставин.

Так, 02 червня 2020 року, приблизно об 11 год. 50 хв., в приміщенні фойє Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, ОСОБА_7 , висловлюючи своє невдоволення результатами розгляду цивільної справи №390/137/20 (за позовом ТОВ «Нива-2010» до ОСОБА_10 ТОВ «Агрофірма «Гаївське» щодо визнання недійсною угоди про припинення договору оренди землі та визнання недійсним договору оренди землі), у якій він є слухачем, наніс удари в область лівого стегна та в верхню частину тіла ОСОБА_6 , який є адвокатом у вказаній справі, в результаті чого завдав останньому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Також вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за погрозу вбивством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 345 КК України, за таких обставин.

Так, 13 серпня 2020 року о 08 год 45 хв працівники поліції ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в рамках розслідування кримінального провадження № 0003625 від 03 червня 2020 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, прибули за адресою проживання останнього ( АДРЕСА_2 ) з метою вручення йому повісток про виклик до слідчого для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій в межах вказаного кримінального провадження. В момент коли зазначені працівники поліції перебували біля будинку проживання підозрюваного ОСОБА_7 , останній прямував вздовж тротуарної зони присадибної ділянки поряд з місцем його проживання. ОСОБА_11 , який був одягнений у формений одяг - однострій поліцейського, висунув ОСОБА_7 законну вимогу зупинитись для отримання повісток про виклик до слідчого, на що останній, побачивши працівників поліції, маючи на меті умисно уникнути отримання вказаних повісток та явки до слідчого, пришвидшився прямуючи в напрямку під`їзду, не реагуючи на законні вимоги працівників поліції. ОСОБА_7 , розуміючи, що ОСОБА_11 слідує за ним, діючи умисно та цілеспрямовано, демонструючи явну зневагу до працівників поліції та маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, в момент коли ОСОБА_11 підійшов та поклав руку між рухомим дверним полотном та одвірками до вхідних дверей, що вели до під`їзду куди ОСОБА_7 зайшов першим, останній з прикладанням фізичної сили умисно зачинив вхідні двері до вказаного під`їзду чим спричинив ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді садна, після чого забіг в приміщення квартири АДРЕСА_3 (де безпосередньо проживав) та зачинився. Далі ОСОБА_12 спільно із ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , з метою вручення повістки про виклик до слідчого, відповідно до ст. 135 КПК України, зайшли в під`їзд будинку, куди раніше зайшов ОСОБА_7 , та направилися до дверей квартири АДРЕСА_3 . Постукавши у вхідні двері зазначеної квартири, попросили підозрюваного ОСОБА_7 вийти і отримати повістку. Вказані дії відображено у відеозаписі відзнятому працівниками поліції в момент спроби вручення повістки ОСОБА_7 . В цей момент ОСОБА_7 , знаходячись у приміщенні зазначеної вище квартири, усвідомлюючи значення своїх дій, та те, що перед ним знаходяться працівники правоохоронних органів, які виконують свої службові обов`язки, та з якими він раніше зустрічався в ході проведення слідчих і процесуальних дій в кримінальному провадженні № 0003625 від 03 червня 2020 року, діючи умисно, цілеспрямовано, посягаючи на нормальне функціонування правоохоронних органів та їх авторитет, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на висловлювання погроз вбивством працівникам правоохоронних органів у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, висловився на адресу працівників поліції нецензурною лайкою та відчинивши вхідні двері квартири, тримаючи в руках пневматичний пістолет «МР-654К» калібру 4,5 мм (серійний номер НОМЕР_1 ) промислового виготовлення, створений з детальним наслідуванням зовнішнього вигляду пістолета системи «Макарова», висловив погрози вбивством ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , які сприйняли їх як реальні. На знак підтвердження намірів щодо реалізації висловлених погроз ОСОБА_7 відвів затвор пневматичного пістолета в заднє крайнє положення та спрямував ствол у бік працівників поліції, натиснувши при цьому на спусковий гачок. Вказані умисні дії ОСОБА_7 викликали у працівників поліції відчуття страху за власне життя та реальні підстави побоюватись здійснення висловлених погроз, внаслідок чого останні відійшли на безпечну відстань. Скориставшись цим, ОСОБА_7 зайшов до своєї квартири, зачинив вхідні двері зсередини, та з метою приховання знаряддя злочину, викинув з балкону квартири застосований ним пневматичний пістолет.

Крім того, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, за наступних обставин.

Так, 13 серпня 2020 року о 08 год. 45 хв. в межах викладених вище обставин спроби вручення ОСОБА_7 повісток про виклик до слідчого для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій в рамках розслідування кримінального провадження № 0003625 від 03 червня 2020 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 398 КК України, останній, прямуючи до під`їзду будинку в якому він мешкає за вказаною вище адресою та розуміючи, що працівник поліції ОСОБА_11 слідує за ним, діючи умисно та цілеспрямовано, демонструючи зневагу до працівників поліції та маючи умисел на спричинення останньому тілесних ушкоджень, в момент коли ОСОБА_11 підійшов та поклав руку між рухомим дверним полотном та одвірками до вхідних дверей, що вели до під`їзду куди ОСОБА_7 зайшов першим, останній з прикладанням фізичної сили умисно зачинив вхідні двері до вказаного під`їзду чим спричинив ОСОБА_11 тілесне ушкодження у вигляді садна в ділянці правого променево-зап`ясного суглобу.

Суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок за ч.2 ст. 345 КК України, дійшов висновку про те, що під час судового слідства не встановлено та не підтверджено належними і допустимими доказами, що потерпілий ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження внаслідок дій обвинуваченого, а також те, що дії ОСОБА_7 щодо завдання цих ушкоджень та наявності у нього умислу направленого на заподіяння потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень не доведено.

Заслухавши доповідача, в дебатах прокурора, потерпілого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , які вказали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі смертю обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно п.2 ч.1 ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Розкриваючи таку засаду як законність, законодавець в ст.9 КПК України вказав, що під час кримінального провадження суд, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже, колегія суддів у вказаному провадженні діє виходячи із засади законності.

Колегія суддів апеляційного суду в першу чергу вирішує питання щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , виправдувальний вирок щодо якого не набрав законної сили.

В контексті вказаного питання та вирішуючи його, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст.43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок щодо якого набрав законної сили.

В даному провадженні вирок місцевого суду, який є предметом апеляційного перегляду законної сили не набрав, а тому процесуальний статус ОСОБА_7 , який помер - обвинувачений.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ставиться питання про скасування виправдувального вироку за ч.2 ст.345 КК України та постановлення нового, яким він просить визнати ОСОБА_7 винуватим за висунутим йому обвинуваченням та призначити покарання.

Виходячи із системного аналізу положень глави 28, статті 405 КПК України участь обвинуваченого у суді апеляційної інстанції, щодо якого ставиться питання про погіршення його становища, є обов`язковою. Вказане питання, на переконання колегії суддів, напряму пов`язане із правом обвинуваченого на захист. Участь у провадженні захисника обвинуваченого, не підміняє собою безпосередню участь самого обвинуваченого. Щодо вказаного питання існує стала судова практика із якою погоджуються всі сторони кримінального провадження. Законодавець визначив можливість розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого в разі його смерті, лише в одному випадку, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на виправдувальний вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 було відкрите 17 червня 2022 року.

Як встановлено апеляційним судом під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_7 згідно до Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Згідно ч.1 ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Виходячи із змісту вказаної норми суд апеляційної інстанції має повноваження щодо скасування вироку та закриття кримінального провадження через смерть обвинуваченого лише в разі постановлення щодо нього обвинувального вироку. Такого права в разі постановлення виправдувального вироку положення статті 417 КПК України апеляційному суду не надають.

Отже, колегія суддів не вправі застосовувати положення п.5 ч.1 ст.284 КПК України і закривати кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 в частині його виправдування за ч.2 ст.345 КК України.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що відповідно до положень ст.409 ч.3 КПК України, суд апеляційної інстанції не праві скасувати виправдувальний вирок з мотивів істотного порушення прав обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК України у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першої статті 7 цього Кодексу.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що існують процесуальні перепони для розгляду апеляційної скарги прокурора щодо виправдувального вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , через його смерть. Такі перепони не можуть бути усунуті з об`єктивних причин. Процесуальних можливостей для вирішення вказаного питання колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0003625 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року, яким ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу кримінального правопорушення, необхідно закрити через смерть обвинуваченого.

В той же час даним обвинувальним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним за ч.1 ст.345, ч.2 ст.398 КК України.

Водночас, статтею 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

За змістом положень ч. 7 ст. 284 КПК України, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження у випадку, якщо під час судового провадження буде встановлено, зокрема, обставини, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо помер підозрюваний, обвинувачений, крім випадків, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Таким чином, для закриття кримінального провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд має встановити факт смерті обвинуваченого та відсутність заяв про необхідність реабілітації померлого.

Зміст вказаної норми свідчить, що звертатися із заявою про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлого мають право його близькі родичі (аналогічна правова позиція міститься у постанові ККС ВС від 20 листопада 2019 року у справі № 204/6034/16-к, а також висловлена в ухвалі Об`єднаної палати ККС ВС від 16 січня 2019 року у справі № 761/33482/16-к).

Під час апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку з письмовою заявою дружини ОСОБА_7 ОСОБА_14 про закриття кримінального провадження, обґрунтувавши заяву тим, що продовжувати судовий розгляд вищезазначеної справи для реабілітації померлого ОСОБА_7 вона не бажає.

У зв`язку з викладеним, у разі відсутності заяв від близьких родичів про продовження кримінального провадження з метою реабілітації померлої особи або ж за умови висловлення ними своєї позиції щодо відсутності наміру звертатись з такими заявами, кримінальне провадження щодо померлого обвинуваченого підлягає закриттю на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ураховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_7 помер, про що 10 жовтня 2023 року внесено відповідний актовий запис №1, підстав для його реабілітації немає, на день розгляду кримінального провадження вирок суду щодо померлого законної сили не набрав, колегія суддів, встановивши наявність обставин, передбачених ст. 417 КПК України, вважає, що обвинувальний вирок суду першої інстанції за ч.1 ст.345, ч.2 ст.398 КК України слід скасувати, а кримінальне провадження на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України щодо ОСОБА_7 закрити, у зв`язку зі смертю останнього, а також закрити апеляційне провадження за апеляційної скаргою прокурора на вирокКіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року, яким ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу кримінального правопорушення.

Керуючись, ч.2 ст.376, 284, 405, 407, 417, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора, потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без розгляду.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині засудження його за ч.1 ст.345, ч.2 ст.398 КК України скасувати.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 , засудженого за ч.1 ст.345, ч.2 ст.398 КК України закрити на підставі п. 5 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

Апеляційне провадження за апеляційної скаргою прокурора на вирокКіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2022 року, яким ОСОБА_7 у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 345 КК України визнано невинуватим та виправдано у зв`язку із недоведеністю у його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: