Справа №461/7008/23
Провадження №1-кп/463/567/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

особи стосовно якої вирішується питання ОСОБА_5

законного представника особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові питання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0001768 від 21.06.2023 стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Тарасівка Пустомитівського району Львівської області, не працюючої, не одруженої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Львівського РУП № 1 ГУ НП у Львівській області звернувся до суду з клопотанням, затвердженим прокурором Галицької окружної прокуратури, про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_5 у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 в стані неосудності вчинила суспільно небезпечне діяння за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , будучи особою, що страждає хронічним психічним захворюванням, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, 20 червня 2023 року близько 18 год. 30 хв., скоїла кримінальне правопорушення (крадіжку), під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України № 64/2022, у зв`язку із збройною агресією російської федерації, на території України з 05:30 год. 24.02.2022, який продовжено до 18.08.2023, а саме перебуваючи в приміщенні магазину «ЄВА-1578», ТОВ «РУШ», що знаходиться за адресою: м. Винники, вул. Галицька, 23А, таємно викрала «Глембі» рум`яна - 1 шт.; «Нівеа» крем - 2 шт.; «Соварт» спонж - 1 шт.; Заколка - 1 шт.; «Натурелла» прокладки - 1 шт.; Тональний крем - 1 шт.; «Соварт» пемза - 1 шт.; Нівеа крем - 1 шт.; Колгейт паста - 1 шт.; «Соварт» спонж - 1 шт.; «Палмолів» гель для душу - 1 шт.; «Нівеа» бальзам для губ-1 шт.; «Фа» кульковий дезодорант - 1 шт.; «Соварт» спонж - 1 шт.; «КОС» гребінь - 1 шт.; «Silky» крем для рук - 1шт., а всього майна, яке належало ТОВ «РУШ», на загальну вартість 597, 67 грн., заподіявши потерпілому шкоду на вказану суму. Після чого покинула приміщення магазину, не розрахувавшись за товар.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання. Натомість, з огляду на обставини справи, вважає можливим передати ОСОБА_5 на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом.

Захисник, законний представник особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, просили передати ОСОБА_5 на піклування матері. Також про це клопотала сама ОСОБА_5 .

При цьому, законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 пояснила, що як мати опікується донькою належним чином, всюди її супроводжує. Вони проживають у с. Тарасівка в одному будинку, донька завжди під наглядом. Тому не може пояснити як вона покинула будинок, поки та поралася по господарству на подвір`ї. Марія завжди спокійна, не схильна до протиправних дій, трохи забувається. Вона лікується амбулаторно, приймає ліки. Окрім неї здійснює догляд за сином, який також проживає з ними та має психічні розлади. Тому просила не госпіталізувати ОСОБА_5 , так як зможе надати їй належний догляд вдома та контролювати її поведінку.

ОСОБА_5 пояснила, що її завжди супроводжує мати. Дійсно була в той день в магазині одна, взяла необхідний їй товар і пішла додому, напевно забула заплатити за нього, про що дуже шкодує. Просила залишити її вдома під наглядом матері.

Представник потерпілого ОСОБА_7 подала суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила, що шкоду відшкодовано в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання, перевіривши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження суд приходить до наступних висновків.

Вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 підтверджується наступними зібраними та дослідженими в ході судового розгляду належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Так, згідно протоколу огляду місця події від 20.06.2023 (а.с.43-46) оглянуто товар в кабінеті приміщення магазину «Єва» за адресою: м. Винники, вул. Галицька, 23А, який вилучено у ОСОБА_5 , яка підтвердила, що це вона взяла цей товар в магазині.

Відповідно до протоколу огляду предмету, а саме диску з відеозаписами з камер відеоспостереження магазину «Єва» від 26.06.2023 з долученими фототаблицями (а.с.47-80) встановлено, що 20.06.2023 близько 18.30 год. ОСОБА_5 бере з стелажів товар, який в подальшому було в неї вилучено, кладе в сумку та виходить з приміщення магазину, не розрахувавшись за товар.

З приводу вчинення суспільно небезпечного діяння, а саме крадіжки в магазині, ОСОБА_5 пояснила, що дійсно вчиняла такі дії.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

В силу ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру, серед іншого, є поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру, як госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» передбачено, що примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.

Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 711 від 12.07.2023 на даний час ОСОБА_5 страждає хронічним, стійким психічним розладом у виді розумової відсталості в ступені дебільності, тому не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих дій ОСОБА_5 страждала хронічним психічним захворюванням у вигляді важкої розумової відсталості в ступені дебільності та виявляла ознаки хворобливого розладу психічної діяльності, який значною мірою впливав на достатнє розуміння нею ситуації правопорушення, власного місця та ролі в цій ситуації, а емоційно-вольові розлади привели до порушення контролю діяльності і здатності регулювати свою поведінку, а тому за своїм психічним станом ОСОБА_5 не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, згідно даного висновку ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру (а.с.89-91).

Судово-психіатрична експертиза проведена відповідно до вимог ст.242 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Застосування конкретного виду примусових заходів медичного характеру залежить від сукупності трьох критеріїв: медичного (характер і тяжкість захворювання), юридичного (тяжкість вчиненого діяння) та соціального (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). Ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання.

На цьому наголошувалось Верховним Судом колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 221/6664/19.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України суд, серед іншого, має з`ясувати чи слід застосовувати до особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

У відповідності до вимог ч.6 ст.94 КК України, якщо не буде визнано за необхідне застосування до психічно хворого примусових заходів медичного характеру, а також у разі припинення застосування таких заходів, суд може передати його на піклування родичам або опікунам з обов`язковим лікарським наглядом.

Враховуючи обставини справи, а саме тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_5 , ступінь небезпечності її для себе чи інших осіб, суд не визнає за необхідне застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру. При цьому, суд оцінює характер її захворювання, суспільну небезпеку вчиненого діяння, характер вчиненого, відсутність суспільно небезпечних наслідків, те, що особа раніше не вчиняла суспільних небезпечних діянь та не схильна до вчинення таких, також враховує, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 711 від 12.07.2023 ОСОБА_5 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, про що зазначала і її законний представник, яка обіцяла належним чином опікуватися донькою.

Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності та продовжує хворіти на психічну хворобу, яка позбавляє її можливості усвідомлювати значення своїх дій (бездіяльності) та керувати ними, але особа не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, тому суд не визнає за необхідне застосування таких та відмовляє у задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

В той же час згідно з ч. 6 ст. 94 КК України суд вважає за необхідне передати ОСОБА_5 на піклування матері з обов`язковим лікарським наглядом.

Долю речових доказів належить вирішити в порядку ст. 100 КПК України (а.с.81).

Керуючись ст.ст. 369-372, 503, 512, 513 КПК України, ст.ст. 92-95 КК України, суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Передати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на піклування матері ОСОБА_6 .

Речові докази у кримінальному провадженні - диски з відеозаписом подій, які знаходяться на зберіганні в матеріалах справи, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення через Личаківський районний суд м. Львова.

Суддя: ОСОБА_1