Дата документу 05.02.2024 Справа № 333/9826/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 333/9826/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/35/24 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянула 5 лютого 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзержинське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у М.Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000553 від 08.08.2023 р. відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що наказом командира військової частини військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_8 призначено на посаду стрільця - снайпера 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону, зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Солдат ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

18.06.2023, приблизно о 09:00 год., в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини, після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Військовослужбовець ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

03.11.2023 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000553 від 08.08.2023 року відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчим та прокурором у судовому засіданні не надано доказів наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна.

В обґрунтування доводів зазначає, що провина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме матеріалами службового розслідування, проведеного у військовій частині за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_8 ; протоколами допиту свідків - військовослужбовців військової частини ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які пояснили обставини відсутності ОСОБА_8 на службі; іншими матеріалами кримінального провадження.

Також прокурор зазначає про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_8 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин в умовах воєнного стану.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 під час та після вчинення кримінального правопорушення проявляв зухвалу поведінку, враховуючи попередні знайомства, спільне проходження служби в лавах Збройних Сил України, шляхом вмовлянь, підкупу, погроз, іншим чином може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні із числа військовослужбовців військової частини, маючи на меті примусити їх до відмови від надання показів, дачі завідомо неправдивих показів при наступних допитах в якості свідків. Дані обставини можуть перешкодити встановленню істини під час досудового розслідування та судового слідства.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_8 вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, а саме у дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним нових військових злочинів.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати стосовноОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, до 03 січня 2024 року.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор підтримав свою апеляційну скаргу, зазначивши, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт скерований до суду, просив її задовольнити.

Підозрюваний та його захисник висловили свої заперечення вимогам апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу слідчого судді залишити без змін. При цьому захисник зазначив, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже в суді, було проведено підготовче судове засідання, почався судовий розгляд з дослідженням доказів.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

У відповідності до положень ч.1 ст.404 КПК України, судове рішення переглядається в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Згідно вимог ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Відповідаючи на доводи прокурора щодо обґрунтованості висунутої підозри, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Так, згідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність передбачених ст.177 КПК України та зазначених у клопотанні підстав для застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу.

Разом з цим, судова колегія не погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення. Для з`ясування зазначених обставин апеляційним судом вивчено матеріали справи, вислухано з цього приводу думку сторін кримінального провадження.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчим суддям слід враховувати позицію ЄСПЛ, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, при вирішенні питання про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри, колегія суддів виходить з тих міркувань, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя (суд), оцінюючи докази на предмет наявності обґрунтованої підозри, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, судового розгляду.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, який зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування». Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, долученими до клопотання слідчого, а саме відомостями з матеріалів службового розслідування, проведеного у військовій частині за фактом відсутності на службі військовослужбовця ОСОБА_8 , зокрема акту службового розслідування (а.п.8-13), поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , відповідно до яких останні підтвердили відсутність ОСОБА_8 під час шикування та відсутність результатів пошуку військовослужбовця (а.п.21-29), відомостями з протоколу допиту ОСОБА_8 в якості підозрюваного, який провину свою визнавав та щиро каявся у вчиненому (а.п.52-53), та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Саме сукупність наданих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, є достатньо обґрунтованою.

Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження, судом лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання або продовження відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки справа не розглядається судом по суті пред`явленого обвинувачення.

Слід зазначити, що у відповідності до положень ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст.94 КПК України на наступних етапах досудового розслідування та судового розгляду.

Отже, відповідні доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України доведена доданими до клопотання матеріалами, сукупність яких на даному початковому етапі є достатньою для висновку про вірогідну причетність ОСОБА_8 до даного злочину.

Разом з цим, під час апеляційного розгляду було встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 вже в суді, було проведено підготовче судове засідання, почався судовий розгляд з дослідженням доказів.

Відповідно до ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження.

Главою 18 КПК України визначений порядок застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування.

Між тим, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 скерований до суду для розгляду по суті, що з огляду на вимоги клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, позбавляє апеляційний суд можливості прийняти рішення в межах заявленого клопотання. Питання щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 має вирішуватись судом першої інстанції у встановленому кримінальним процесуальним законом порядку, відповідно до положень ст.331 КПК України (глава 28 КПК).

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково, а ухвалу слідчого судді змінити, виключивши з мотивувальної частини ухвали висновок слідчого судді про недоведення обставин, які викликають обґрунтовану підозру щодо вчинення ОСОБА_8 дезертирства від 18.06.2023 року.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора Запорізької спеціалізованої прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 листопада 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , змінити, виключити з мотивувальної частини ухвали висновок слідчого судді про недоведення обставин, які викликають обґрунтовану підозру щодо вчинення ОСОБА_8 дезертирства від 18.06.2023 року.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4