Провадження № 11-сс/4808/330/23
Категорія ст. 183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2023 року щодо ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2023 року задоволено клопотання слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_9 , яке погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою. .

Постановлено застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 03 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 постановлено здійснювати у державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Ухвала слідчого судді діє до 03 грудня 2023 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною, безпідставною та необґрунтованою, що підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, оскільки при її ухваленні не дотримано вимоги КПК України.

Вважає, що в матеріалах клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_8 відсутні дані, які свідчать, що ОСОБА_8 може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; продовжувати злочинну діяльність; перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин кримінального провадження.

Зазначає, що лише тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 не є самостійною підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і повинна враховуватися з іншими обставинами, які зазначені в ст. ст. 178, 181 КПК України.

Звертає увагу на те, що в матеріалах, доданих до клопотання, відсутні обґрунтовані докази вчинення ОСОБА_8 злочину щодо потерпілого ОСОБА_10 із застосуванням фізичного насильства.

Вважає, що всупереч вимогам ст.178 КПК України в оскаржуваній ухвалі суду не надано оцінки таким обставинам як, а саме: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність у нього родини та двох малолітніх дітей; наявність захворювання (посттравматичного гонаритрозу лівого колінного суглобу 3 ступені, комбінованої контрактури лівого колінного суглобу 3 ступені з порушенням функцій, які без належного лікування можуть призвести до негативного позначення на здоров`ю підозрюваного та його можливості утримувати сім`ю). більше того, УВП в м. Чернівці, де утримується підозрюваний, відсутня можливість надання належної медичної допомоги.

Сторона захисту наголошує на тому, що ОСОБА_8 позитивно характеризується по місцю проживання, раніше не судимий, є єдиним працездатним годувальником сім`ї, майновий стан якого залежить від його можливості працювати.

Звертає увагу на те, що повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді був виготовлений 09.10.2023 року, а апелянтом отримано 10.10.2023 року. Отже, закінчення строку на апеляційне оскарження ухвали від 06.10.2023 року по справі припадає на 14.10.2023 року, що є вихідним днем суботою. Строк пропущений на оскарження ухвали слідчого судді вважає поважним, а тому просить його поновити.

За наведених обставин адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , просить поновити строк на оскарження ухвали слідчого судді від 06.10.2023 року, ухвалу слідчого судді від 06.10.2023 року щодо підозрюваного ОСОБА_8 скасувати частково, постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання слідчого та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави в межах розмірів визначених ПК України для даної категорії злочинів.

Під час апеляційного розгляду захисник адвокат ОСОБА_7 , підтримав доводи апеляційної скарги і просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Слідчий суддя виходив з того, що слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , в обґрунтування якого покликався на те, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 17.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України. Досудовим розслідування установлено, що весною 2019 року у ОСОБА_8 виник умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом пред`явлення вимоги передати грошові кошти в сумі 20 000 гривень, погрожуючи насильством над потерпілим. В той час, з метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_8 , умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету незаконного збагачення шляхом учинення вимагання грошових коштів, перебуваючи в м. Калуш по вул. Винниченка зустрівшись із ОСОБА_10 погрожуючи насильством над останнім пред`явив вимогу передати йому грошові кошти у розмірі 20 000 гривень. В подальшому ОСОБА_8 , систематично перебуваючи в м. Калуш, Івано-Франківської області, при зустрічах із ОСОБА_10 , погрожуючи насильством останньому пред`явив вимогу передати йому грошові кошти.

Так, як зазначено у клопотанні, в цей час ОСОБА_8 , продовжуючи свою незаконну діяльність, діючи умисно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, здійснював пред`явлення вимоги ОСОБА_10 щодо передачі грошових коштів погрожуючи насильством над останнім.

Зазначено, що у кінці листопада 2022 року ОСОБА_8 , з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, прибув до місця проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 , де пред`явив вимогу передати йому грошові кошти в сумі 2500 доларів США застосовуючи до нього фізичне насильство нанісши удари в область спини, рук та ніг, погрожуючи вистрілом в ногу з пістолета. У період часу з 27.01.2023 по 08.02.2023 року ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що ОСОБА_8 продовжить застосовувати до нього фізичне насильство, з метою вчинення вимагання грошових коштів, здійснив грошовий переказ в розмірі 10 000 гривень на банківську карту № НОМЕР_1 , відкриту в АТ КБ «ПриватБанк», номер якої надів йому ОСОБА_8 .

Слідчим суддею зазначено, що у клопотанні вказано, що крім того, у період часу з 22.09.2023 по 05.10.2023 року, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, здійснювали пред`явлення вимоги ОСОБА_12 , щодо передачі грошових коштів в сумі 150 000 гривень погрожуючи насильством над потерпілим.

Так, 22.09.2023 близько 16.30 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи в м. Івано-Франківську по вул. Незалежності, 40, поряд з готелем «Надія», пред`явили вимогу ОСОБА_12 щодо передачі їм грошових коштів в сумі 150 000 грн. погрожуючи насильством над потерпілим. 30 вересня 2023 року потерпілий ОСОБА_12 , сприймаючи зазначені погрози дійсними і реальними, усвідомлюючи, що у випадку ігнорування висунутих йому вимог щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , застосують щодо нього фізичне насильство передав їм через особу, яку вони залучили, грошові кошти в сумі 50 000 гривень.

Як зазначено, у подальшому, 05.10.2023, за вказівкою ОСОБА_13 потерпілий ОСОБА_12 зустрівся з особою, яку залучив останній спільно з ОСОБА_8 з метою передачі грошових коштів в сумі 100 000 гривень, які вимагали у нього погрожуючи застосуванням насильства над потерпілим в умовах воєнного стану, де були викриті працівниками поліції.

Матеріалами клопотання зазначається, що 05.10.2023 о 22 год. 14 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим(вимагання), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

06 жовтня 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189 КК України.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК України підозрюється ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України.

Відповідно до змісту клопотання, на думку органу досудового розслідування обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допитів потерпілих, протоколами впізнання, протоколами обшуків, протоколом огляду речей, протоколами за результатами проведення НСРД, протоколами допитів свідків, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

У відповідності до ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 4 ст. 189 цього Кодексу, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання за його вчинення дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Слідчий суддя вважав доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

п.1 можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі в разі доведення його вини в суді;

п. 3 можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі їхні анкетні дані, номера телефонів, місце проживання;

п. 4 можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

п. 5 можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_8 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу та в подальшому може займатися злочинною діяльністю з метою одержання грошових коштів.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховано практику Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя взяв до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і прийшов до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчий суддя вважав неможливим, оскільки такі запобіжні заходи не виключатимуть ризики впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у ході спілкування з останніми та не буде співмірним тяжкості інкримінованим злочинам.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, із застосуванням насильства.

Відповідно слідчий суддя при розгляді клопотання прийшов до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_8 затримано 05.10.2023 року о 22 год. 14 хв., а тому строк тримання під вартою належить обчислювати з цієї дати.

Колегія суддів вважає, що обставини, які зазначені захисником підозрюваного в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для часткового задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 без визначення розміру застави, оскільки такі запобіжні заходи не виключатимуть ризики впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у ході спілкування з останніми та не буде співмірним тяжкості інкримінованим злочинам.

Посилання сторони захисту на міцність соціальних зв`язків підозрюваного, позитивну характеристику по місцю проживання, раніше не судимий, наявність у нього родини та двох малолітніх дітей, являється єдиним працездатним годувальником сім`ї, майновий стан якого залежить від його можливості працювати, такі дані характеризують тільки підозрюваного, і не виключають обґрунтованої підозри та наявність встановлених в судовому засіданні ризиків.

Колегія суддів приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що підозрюваний ОСОБА_8 має захворювання (посттравматичного гонаритрозу лівого колінного суглобу 3 ступені, комбінованої контрактури лівого колінного суглобу 3 ступені з порушенням функцій, які без належного лікування можуть призвести до негативного позначення на здоров`ю підозрюваного та його можливості утримувати сім`ю). більше того, УВП в м. Чернівці, де утримується підозрюваний, відсутня можливість надання належної медичної допомоги.

Колегія суддів вважає, що твердження сторони захисту про необхідність зміни запобіжного заходу, враховуючи незадовільний стан здоров`я підозрюваного, не може бути підставою для прийняття відповідного судового рішення, оскільки необхідна медична допомога повинна бути надана підозрюваному у встановленому законом порядку.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я.

Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах установ виконання покарань (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Керівництво установи виконання покарань забезпечує своєчасне направлення особи, узятої під варту, на обстеження до обраного лікарем медичної частини установи виконання покарань закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Якщо за результатами огляду чи обстеження особи, узятої під варту, встановлено, що вона потребує надання медичної допомоги у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, лікар медичної частини установи виконання покарань готує медичну довідку про стан здоров`я особи, узятої під варту, та звертається із запитом до керівництва установи виконання покарань.

Даних про неможливість отримання лікування в умовах обрання відповідного запобіжного заходу запобіжного заходу стороною захисту не надано.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги стадію на якій знаходиться розслідування кримінального провадження, підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і обрання альтернативного заходу у виді застави, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Так, слідчий суддя, суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи сукупність досліджених судом обставин, стадію на якій знаходиться розгляд кримінального провадження, колегія суддів вважає, що на даний час відсутні правові підстави для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06.10.2023 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_14

ОСОБА_5