КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

Іменем України

10 січня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002612 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого: 28.04.2017 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, зі звільненням від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, яке було скасоване ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2019 року, з направленням для відбування покарання, призначеного вказаним вироком; 05.09.2019 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, із застосуванням вимог ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, на підставі якої остаточне покарання за сукупністю вироків призначене ОСОБА_9 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2017 року, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 2 (два) місяці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_10

та обвинуваченого - ОСОБА_9 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Житомирський слідчий ізолятор»,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України та засуджено до покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, суд призначив ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2017 року у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі більш суворим, призначеним за даним вироком, суд визначив ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, суд зарахував ОСОБА_9 в строк відбування покарання строк застосованого до нього попереднього ув`язнення, в межах кримінального провадження № 0000352 за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 26.01.2017 року до 28.04.2017 року.

Також суд частково задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_11 та стягнув з ОСОБА_9 на його користь 26 553 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят три) грн. 62 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, 26.04.2018 року близько 07:50 год. ОСОБА_9 , маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, перебуваючи на зупинці громадського транспорту поблизу магазину «Лесик» по вул. Шевченка в с. Тарасівка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області, знайшов на землі поліетиленовий пакет із патронами в кількості 15 штук, які поклав у праву кишеню штанів, що були на ньому, достовірно знаючи про те, що дані патрони є бойовими припасами, поводження з якими здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, тим самим незаконно придбав боєприпаси для власного використання, які незаконно, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, зберігав при собі до 14:50 год. 26.04.2018 року.

26.04.2018 року о 14:50 год. поблизу будинку № 73 по вулиці Б. Хмельницького в м. Боярка Києво-Святошинського (нині Фастівського) району Київської області працівниками поліції ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України, під час особистого обшуку в правій кишені штанів, що були на останньому, виявлено та вилучено поліетиленовий пакет із предметами зовні схожими на патрони в кількості 15 штук.

Згідно з висновком судової експертизи від 23.07.2018 за № 8-5/726 із числа наданих патронів: десять патронів із маркуванням на донній частині гільз «539 90» та «711 85» є проміжними патронами калібру 7,62x39 мм, споряджені оболонковою кулею зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом Тульським патронним заводом у 1990 році (9 патронів) та Климовським штамповочним заводом у 1985 році (1 патрон), СРСР) та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Дані патрони призначені для використання у зброї відповідного типу та калібру - карабінах, автоматах (штурмових гвинтівках) калібру 7,62x39 мм - СКС, AK, АКМ, АКМС, РПК, РПКС (перелік не є вичерпним); два патрона з маркуванням на донній частині гільз «539 81» та «З 83» є проміжними патронами калібру 5,45x39 мм, споряджені оболонковою кулею зі сталевим осердям та трасуючою кулею, виготовлені промисловим способом (Тульським патронним заводом у 1981 році та Ульяновським патронним заводом у 1983 році, СРСР) та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Дані патрони призначені для використання у зброї відповідного типу та калібру - автоматах (штурмових гвинтівках) калібру 5,45x39 мм - АКМ-74, РПК-74 (перелік не є вичерпним); три патрона з маркуванням на донній частині гільзи «38 72» є пістолетними патронами калібру 9x18 мм, споряджені оболонковою кулею зі сталевим осердям, виготовлені промисловим способом Юрюзанським патронним заводом у 1972 році) та відносяться до боєприпасів до нарізної вогнепальної зброї.

Дані патрони призначені для використання у зброї відповідного типу та калібру - пістолетах калібру 9x18 мм - ПМ, АПС, РА-63, Р-64 , RK (перелік не є вичерпним); надані на дослідження патрони калібру 7,62x39 мм та 9x18 мм придатні для стрільби. Складові частини наданих патронів калібру 5,45x39 мм придатні до забезпечення проведення пострілу.

Крім того, у травні 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_12 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вхідних дверей проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належну ОСОБА_12 електричну плиту марки «Рerfelli» модель «hkm 637 w» вартістю 2 913,06 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, у середині травня 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_13 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого через незачинені вхідні двері проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 200 доларів США, що відповідно до офіційного мінімального курсу Національного банку України станом на травень 2018 року становить 5 214,24 грн., та грошові кошти в сумі 20 Євро, що відповідно до офіційного мінімального курсу Національного банку України станом на травень 2018 року становить 603,30 грн., відеокамеру марки «JVC», портативну відеокамеру марки «Panasonic», вартість яких визначити не виявилося за можливе, портативну відеокамеру марки «Soni» DCR-HC42E вартістю 787,50 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 6 605,04 грн.

Крім того, 17.06.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_14 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вхідних дверей проник до гаражного приміщення, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_14 мідь вагою 5 кг вартістю 711,65 грн., алюміній вагою 5 кг вартістю 148,35 грн., слюсарний інструмент, акумуляторну батарею 55 Ah, зарядний пристрій, знімач рульових тяг, кисневий шланг, редуктор, вартість яких визначити не виявилося за можливе, після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 860,00 грн.

Крім того, 18.06.2018 близько 12:00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_15 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 12 000,00 грн., каблучку із жовтого золота з блакитним камінцем «Аквамарин», ланцюжок із медальйоном із жовтого золота, каблучку з жовтого золота з камінцем, каблучку з білого золота з діамантом, хрестик із жовтого золота, каблучку з жовтого золота з блакитним камінцем, ланцюжок із жовтого золота, вартість яких визначити не виявилося за можливе, два браслети з жовтого золота вагою 1,6 г та 3 г 585 проби вартістю 5 180,01 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 17 180,01 грн.

Крім того, у кінці червня 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_16 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_16 електродриль марки «Bosch Easylmpact 550» вартістю 1 742,29 грн. та болгарку марки «Makita GA5030» вартістю 1 146,25 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 2 888,54 грн.

Крім того, у кінці червня 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_17 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вхідних дверей проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_17 дві рибацькі вудки, розвідний ключ, набір викруток, вартість яких оцінити не виявилося за можливе, бумбокс марки «LG» моделі «SB36» вартістю 1 259,64 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_17 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 12.07.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_5 , що належить ОСОБА_18 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_18 набір із каблучки та пари сережок із жовтого золота з перлиною вагою 5 г 585 проби вартістю 5 395,30 грн., обручку з жовтого золота вагою 2,5 г 585 проби вартістю 2 697,65 грн., хрестик із жовтого золота вагою 1,5 г 585 проби вартістю 1 618,59 грн., кулон із жовтого золота з бузковим камінцем вагою 1 г 585 проби вартістю 1 079,06 грн., одну сережку з жовтого золота вагою 1 г 585 проби вартістю 1 079,06 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_18 матеріальної шкоди на загальну суму 11 869,66 грн.

Крім того, 13.07.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_6 , що належить ОСОБА_11 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_11 та ОСОБА_19 ноутбук марки «Asus», каблучку із жовтого кольору з діамантом, перстень із жовтого золота з рубіном, каблучку з жовтого золота з діамантом, каблучку з жовтого золота з двома діамантами, ланцюжок із жовтого золота, дві обручальних каблучки із жовтого золота, кулон із жовтого золота, вартість яких визначити не виявилося за можливе, планшет марки «Samsung» моделі SM- T531NZWASEK вартістю 2 675,00 грн., мобільний телефон марки «Samsung» моделі SM-G360HZWDSEK вартістю 1 225,00 грн., каблучку з жовтого золота вагою 1,6 г 585 проби вартістю 1719,44 грн., ланцюжок із жовтого золота вагою 1,89 г 585 проби вартістю 2 031,09 грн., кулон із жовтого золота вагою 0,54 г 585 проби вартістю 580,31 грн., браслет із жовтого золота та кулону із жовтого золота вагою 2,05 г 585 проби вартістю 2 203,03 грн., підвіску з жовтого золота вагою 15 г 585 проби вартістю 16 119,75 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілим ОСОБА_20 та ОСОБА_19 матеріальної шкоди на загальну суму 26 553,62 грн.

Крім того, 19.07.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_7 , що належить ОСОБА_21 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_21 дві обручальних каблучки із жовтого золота вагою 3 г та 4 г 585 проби вартістю 7 414,47 грн., два наручних ланцюжка із жовтого золота вагою 5 г та 4 г 585 проби вартістю 9 532,89 грн., два ланцюжка на шию із жовтого золота вагою 10 г та 8 г 585 проби вартістю 19 065,78 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_21 матеріальної шкоди на загальну суму 36 013,14 грн.

Крім того, у липні 2018 року ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_8 , що належить ОСОБА_22 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом віджиму металопластикового вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_22 ліхтарик, колекційні монети в кількості 50 штук, вартість яких визначити не виявилося за можливе, ТВ-тюнер марки «uClan Т2 HD SE Internet (DVB-T2)» вартістю 343,36 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_22 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, 10.08.2018 ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_9 , що належить ОСОБА_23 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вхідних дверей проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належні ОСОБА_23 бензопилу марки «STIHL MS 180» вартістю 2 876,25 грн. та перфоратор марки «makita hr2432» вартістю 4 477,50 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_23 матеріальної шкоди на загальну суму 7 353,75 грн.

Крім того, 12.08.2018 близько 12:00 год. ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_10 , що належить ОСОБА_24 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження вікна проник до будинку, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_24 тример марки «Bosch» моделі ART 23-10,8 Li вартістю 926,10 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_24 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, у період часу з 16.08.2018 по 18.08.2018 (більш точного часу не встановлено) ОСОБА_9 , перебуваючи поблизу дачного будинку АДРЕСА_11 , що належить ОСОБА_25 , маючи прямий умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через паркан на подвір`я вказаного домоволодіння, після чого шляхом пошкодження врізного замка проник до господарського приміщення, звідки повторно таємно викрав належний ОСОБА_25 велосипед марки «ARDIS» моделі 24 Ardis Striker MTB вартістю 3 364,54 грн., після чого з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_25 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому досудовим розслідуванням місці ОСОБА_9 , маючи на меті незаконне поводження з бойовими припасами, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно, без передбаченого законом дозволу, тобто всупереч вимогам постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 за № 2471-XXII «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 за № 576, Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 за № 622, для власного використання всупереч передбаченому законом порядку придбав гранату Ф-1, достовірно знаючи про те, що дана граната є бойовим припасом, поводження з яким здійснюється за наявності відповідного на те дозволу, тим самим незаконно придбав боєприпаси, після чого, незаконно зберігаючи гранату Ф-1 при собі, у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб незаконно перемістив даний предмет до приміщення вагончика за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_8 , де відділив запал від корпусу гранати та незаконно зберігав до 14.09.2018 року.

Того ж дня в період із 17:30 год. по 17:43 год. під час проведення обшуку в приміщенні вагончика за місцем проживання ОСОБА_9 , що розташований на території земельної ділянки по АДРЕСА_8 , працівниками поліції було виявлено та вилучено предмет зовні схожий на корпус гранати Ф-1 та предмет зовні схожий на запал типу УЗРГМ-2.

Згідно з висновком судової експертизи від 14.12.2018 за № 14-422 наданий на дослідження предмет, що знаходиться в пакеті № 3644210, є промислово виготовленим запалом дистанційної дії УЗРГМ-2. Наданий на дослідження предмет, що знаходиться в пакеті № 3644209, є промислово виготовленим, спорядженим вибуховою речовиною, корпусом оборонної осколкової ручної гранати Ф-1. Надані на дослідження корпус гранати Ф-1 (об`єкт № 1) та запал УЗРГМ-2 (об`єкт № 2) при поєднанні в єдину конструкцію, що передбачено їх конструктивними особливостями, придатні до здійснення вибуху. При поєднанні в єдину конструкцію наданого на дослідження корпусу гранати Ф-1 із наданим на дослідження уніфікованим запалом дистанційної дії УЗРГМ (УЗРГМ-2), що передбачено їх конструктивними особливостями, вони будуть представляти собою споряджену оборонну осколкову ручну гранату Ф-1, яка є вибуховим пристроєм промислового виготовлення та відноситься до бойових припасів.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, в частині призначеного покарання та зарахування строку попереднього ув`язнення. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місяці; за ч. 1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточне покарання призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 4 років 3 місяці позбавлення волі. Згідно ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2019, призначити ОСОБА_9 остаточно покарання у від позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, застосованого до нього в межах кримінального провадження № 0000352, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 25.01.2017 до 28.04.2017 року. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 посилається на те, що оскаржуваний вирок є незаконним тапідлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зокрема, як зазначає апелянт, при призначенні покарання ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України, суд першої інстанції, застосував закон, який не підлягає застосуванню, оскільки оскаржуваним вироком ОСОБА_9 призначено покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років обмеження волі, натомість санкція ч. 1 ст. 263 КК України на момент вчинення злочину (26.04.2018 та 14.09.2018), та на момент ухвалення вироку (04.07.2022) передбачала покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Крім того, призначення судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, не передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Звертає увагу апелянт і на те, що при призначенні покарання ОСОБА_9 застосовано закон, який не підлягав застосуванню, а саме застосовано ч. 1 ст. 71 КК України та не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме ч. 4 ст. 70 КК України.

Крім цього, з матеріалів провадження, встановлено, що ОСОБА_9 засуджено 05.09.2019 року вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України остаточне покарання призначено шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2017 у виді 4 років 2 місяці позбавлення волі.

Враховуючи викладене, як вказує апелянт, злочини, за якими ОСОБА_9 засуджений оскаржуваним вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.07.2022 року вчинені обвинуваченим до ухвалення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.09.2019 ( а саме в період часу з 26.04.2018 по 14.09.2018), та відповідно при призначенні остаточного покарання необхідно було застосувати правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, тобто ч. 4 ст. 70 КК України.

Також, заступник керівника Київської обласної прокуратури зауважує на те, що під час винесення вироку, суд невірно встановив строк попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_9 застосованого до нього в межах кримінального провадження № 0000352, що призвело до невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження. Зокрема, згідно ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.01.2017, ОСОБА_9 затримано 25.01.2017 року в порядку ст. 208 КПК України, однак в оскаржуваному вироку вказано про зарахування в строк відбування покарання строк застосованого до нього попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 26.01.2017 до 28.04.2017.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури та просила її задовольнити; пояснення обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_9 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторнота поєднаній з проникненням у житло, а також у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених відповідно ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оскільки в апеляційній скарзі заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 не оспорюються фактичні обставини вчинених обвинуваченим дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої прокурором апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував, що вчинені ним злочини відносяться до тяжких, обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, раніше судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, що, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставин, що, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 1 ст. 263 та ч. 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 70 цього Кодексу.

Крім цього, посилаючись на те, що ОСОБА_9 28.04.2017 року засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням від його відбування, на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком 3 роки, а також на те, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13.03.2019 р. було скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, а засудженого направлено для відбування покарання, призначеного вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.04.2017 року, суд першої інстанції визнав за необхідне призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Враховуючи наведені в оскаржуваному вироку мотиви покарання, призначеного ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України, а також за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень та за сукупністю вироків, колегія суддів погоджується з видом та розміром покарання, призначеного обвинуваченому за ч. 3 ст. 185 КК України та покаранням, призначеним йому за сукупністю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання біль суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Разом з тим, колегія суддів знаходить слушними доводи апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, а також при застосуванні до останнього вимог ч. 1 ст. 71 КК України, з огляду на таке.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі, санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, як в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, так і в редакції, що діяла на момент ухвалення оскаржуваного вироку, було передбачено покарання лише у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_9 покарання за вказаною вище нормою закону, у виді обмеження волі строком на три роки, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки застосував закон, який не підлягав застосуванню, тобто застосував покарання, яке не передбачене цим законом.

Водночас, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги щодо необхідності призначення ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263 КК України більш суворого за розміром покарання ніж три роки позбавлення волі, оскільки вони не містять достатніх підстав для висновку про те, що покарання за цей злочин у виді позбавлення волі строком на чотири роки, за своїм розміром відповідатиме ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Тим більше, з урахуванням тієї обставини, що прокурор не оспорює остаточний розмір покарання, яке призначив суд першої інстанції, за сукупністю інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на чотири роки три місяці, яке було призначене за ч. 3 ст. 185 КК України.

Безпідставним колегія суддів визнає також призначення ОСОБА_9 покарання із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, тобто за сукупністю вироків, оскільки за правилами цієї статті призначається покарання у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення.

Між тим, як обґрунтовано зазначає у своїй скарзі прокурор та встановлено під час апеляційного розгляду, після постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року, яким ОСОБА_9 було визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відносно останнього, який до відбуття покарання за цим вироком, в період іспитового строку, вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, Києво-Святошинським районним судом Київської області 05 вересня 2019 року було ухвалено ще один вирок, за яким суд призначив йому покарання не тільки за новий злочин, а й за сукупністю вироків, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання, призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року та визначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки і два місяці.

Тобто, при ухваленні оскаржуваного вироку, суд першої інстанції не мав правових підстав, при призначенні ОСОБА_9 покарання, для застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 квітня 2017 року, оскільки вказана вище норма матеріального закону, з урахуванням цього вироку, була застосована при ухваленні вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що в даному випадку суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскільки, при призначенні ОСОБА_9 покарання, застосував закон, який не підлягав застосуванню, а саме ч. 1 ст. 71 КК України.

За наведених в апеляційній скарзі та встановлених під час апеляційного розгляду обставин, при призначенні ОСОБА_9 покарання, застосуванню підлягали положення ч. 4 ст. 70 КК України, якими визначено, що за правилами, передбаченими в частинах 1-3 цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Таким чином, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме: в частині призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України, яке не передбачене санкцією вказаної норми закону; в частині застосування положень ч. 1 ст. 71 КК України, яка не підлягала застосуванню та в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню, зокрема ч. 4 ст. 70 КК України.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури щодо зарахування ОСОБА_9 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення, застосованого до нього в межах кримінального провадження № 0000352, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, за період з 25.01.2017 до 28.04.2017 року, то вони не можуть бути взяті до уваги, оскільки вказаний строк попереднього ув`язнення не має відношення до кримінального провадження, в рамках якого було ухвалено оскаржуваний вирок, а покарання, яке було призначено ОСОБА_9 на підставі вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, з урахуванням вироку цього ж суду від 28 квітня 2017 року, останній повністю відбув.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 409 КПК України, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є однією з підстав для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подав зокрема прокурор.

Виходячи з наведених вище вимог закону та меж апеляційної скаргизаступника керівника Київської обласної прокуратури, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що, за наслідками апеляційного розгляду, вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 , в частині призначеного йому покарання, необхідно скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок у зв`язку з наявністю достатніх правових підстав для призначення останньому більш суворого за видом покарання, передбаченого санкцію ч. 1 ст. 263 КК України та призначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням правил, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України.

У зв`язку з вищенаведеним, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, дані про його особу, на які суд першої інстанції послався у своєму вироку, а також наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, колегія суддів вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки, а остаточне покарання за сукупністю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і 3 (три) місяці.

Крім цього, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_9 , відповідно до вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, вчиненого до постановлення вироку Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, колегія суддів вважає необхідним призначити ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, з урахуванням положень, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, а не за сукупністю вироків, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 цього Кодексу, як безпідставно зробив суд першої інстанції, з наведених вище підстав, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

При цьому, у відповідності до вимог, ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання за цим вироком ОСОБА_9 необхідно зарахувати весь строк покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі, яке він відбув за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 418, 420 та ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 в частині призначеного йому покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, призначити ОСОБА_9 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року, більш суворим, призначеним за цим вироком, визначити ОСОБА_9 остаточне покарання, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

Згідно вимог, передбачених ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати ОСОБА_9 у строк відбування покарання за цим вироком, строк покарання, відбутого за вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 вересня 2019 року.

У решті вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 липня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Вирок Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Копію повного тексту вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 369/14901/18

Номер провадження : 11-кп/824/485/2024

Категорія: ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_26

Доповідач - суддя ОСОБА_1