Справа № 147/77/24
Провадження № 1-кп/147/40/24
В И Р О К

іменем України

23 січня 2024 року смт Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003 від 09.01.2024, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, із загальною середньою освітою, неодруженого, відповідно до ст.89 КК України не судимого, -

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

09.01.2024 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи по вул. Соборній у смт Тростянець Гайсинського району Вінницької області, маючи умисел на придбання наркотичного засобу «канабіс» для власних потреб, без мети збуту у невстановленої слідством особи придбав речовину рослинного походження темно-зеленого кольору у подрібненому сухому стані, яка знаходилась у паперовому згортку, за грошові кошти у сумі 250 грн, та помістив її до лівої кишені куртки, в яку він був одягнений, та незаконно зберігав наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, до 14 год. 55 хв. 09.01.2024 для власного вживання без мети збуту.

Так, 09.01.2024 о 14 год. 55 хв. біля житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 був затриманий працівниками відділення поліції № 2 Гайсинського районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області за вчинення ним кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, про що 09.01.2024 складено протокол про затримання особи.

У подальшому, 09.01.2024 в період часу з 15 год. 03 хв. по 15 год. 10 хв., відповідно до статтей 401, 104, 131, 132, 208-210, 213, 2982 КПК України, в присутності понятих, було проведено обшук затриманої особи ОСОБА_3 , в ході якого, у лівій кишені куртки, в яку був одягнений останній, виявлено та вилучено паперовий згорток з вмістом речовини рослинного походження, яка згідно висновку експерта №СЕ-19/102-24/580-НЗПРАП від 12.01.2024 є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, масою (у перерахунку на висушену речовину) 11,69 г.

Досудовим розслідуванням дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України, а саме: незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченого ОСОБА_3 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_4 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та правильної кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком, не вперше притягається до кримінальної відповідальності, але відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимий, неодружений, непрацюючий, за наркологічною допомогою в КНП «Тростянецька лікарня» не звертався, під наглядом у психіатричному кабінеті КНП «Тростянецька лікарня» не перебуває, не перебуває на військовому обліку та станом на 12.01.2024 на військову службу по загальній мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 не призивався, не перебуває на обліку як безробітний в ІНФОРМАЦІЯ_3 та не звертався з приводу пошуку роботи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 309 КК України, що буде відповідати загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Згідно із ч.1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, те що обвинувачений беззастережно визнав себе винним в інкримінованому проступку, розкаюється у вчиненому, суд переконаний, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та його перевиховання можливе без відбування покарання, а відтак останнього можна звільнити від відбування покарання призначеного вироком суду.

На переконання суду, іспитовий строк буде дисциплінувати ОСОБА_3 , привчати до додержання законів, оскільки він не виправданий, а проходить випробування від результатів якого залежить подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне відбуття покарання, що сприятиме формуванню звички законослухняної поведінки і не бажання в майбутньому повторювати дії, які мають наслідком встановлення зазначених обмежень.

Ухвалюючи таке рішення суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Вважаю за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, і на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Суд наголошує, що згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 суд вказав, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Водночас судом враховано те, що призначення покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу є недоцільним, оскільки ОСОБА_3 ніде не працює та не має стабільного джерела доходу.

Окрім цього суд зауважує, що вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 05.07.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1530 грн. В подальшому вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 20.12.2017 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 1700 грн. Також, вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2019 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.309 КК України та призначено покарання у виді двох років обмеження волі, зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком два роки. Поведінка обвинуваченого після відбуття покарання за попередніми вироками суду не свідчить про його виправлення та перевиховання в повному обсязі, що також спонукає суд до застосування більш тяжкого виду покарання передбаченого санкцією ч.1 ст.309 КК України, ніж штраф.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, на думку суду, визначений захід примусу є адекватним характеру вчинених дій та даним про особу винного, та зможе забезпечити виконання завдань кримінального судочинства, слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст.2 КПК України, та буде необхідним, справедливим та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Майнова шкода кримінальним проступком не заподіяна.

Загальний розмір процесуальних витрат на залучення експертів в кримінальному провадженні, які відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого становить 3029,12 грн.

Згідно із ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання до набрання вироком законної сили відсутні.

Керуючись статтями 100, 174, 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді 2 (двох) років 6 (шести) місяців обмеженні волі з іспитовим строком 1 (один) рік і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Початок перебігу іспитового строку ОСОБА_3 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення судових експертиз у розмірі 3029 (дві тисячі двадцять дев`ять) гривень 12 копійок.

Скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 січня 2024 року.

Речовий доказ у кримінальному провадженні, а саме: канабіс, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 11,69 г, який знаходиться в камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1