Провадження № 11-сс/811/19/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючої судді ОСОБА_2 ,

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2023 року про накладення арешту на майно,-

адвоката ОСОБА_9 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

даною ухвалою, задоволено клопотання старшого детектива Відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_10 , погодженого заступником начальника відділу нагляду за додержанням законів органами БЕБ України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_11 .

Накладено арешт з метою збереження речових доказів по кримінальному провадженні, а саме на 87800 (вісімдесят сім тисяч вісімсот) Євро та 9735 (дев`ять тисяч сімсот тридцять п`ять) доларів США, наступним номіналом:

-374 (триста сімдесят чотири) банкноти номіналом (п`ятдесят) Євро, на загальну суму 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) Євро;

-617 (шістсот сімнадцять) банкнот номіналом по 100 Євро, на загальну суму 61700 (шістдесят одна тисяча сімсот) Євро;

-12 (дванадцять) банкнот номіналом по 200 Євро на загальну суму 2400 (дві тисячі чотириста) Євро;

-94 (дев`яносто чотири) банкноти номіналом по 100 доларів США, на загальну суму 9400 (дев`ять тисяч чотириста) доларів США;

-Одна банкнота номіналом 50(п`ятдесят) доларів США;

-5 (п`ять) банкнот номіналом по 20 (двадцять) доларів США, на загальну суму 100 (сто) доларів США;

-15 банкнот номіналом по 10 доларів США, на загальну суму 150 доларів США;

-6 (шість) банкнот номіналом по 5 доларів США, на загальну суму 30 доларів США;

-2 банкноти номіналом по 2 долари США на загальну суму 4 долари США;

-одна банкнота номіналом 1 долар США.

Виконання ухвали покладено на старшого детектива Відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_10 .

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що є достатні підстави вважати, що мало місце вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, грошові кошти, відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, зважаючи на правову підставу для арешту майна, тому незастосування запобіжного заходу у виді арешту майна створить ризики приховування, перетворення або відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування, відтак у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

На вказану ухвалу представник власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2023 року про накладення арешту на майно скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням норм процесуального права, висновки слідчого судді не відповідають дійсним обставинам справи.

Зауважує, що детектив не обґрунтував в клопотанні про накладення арешту підстав вважати, що вилучені кошти набуті кримінально протиправним шляхом. До клопотання не долучено доказів, які б підтверджували такі факти.

Стверджує, що подані до суду докази підтверджують законність джерел походження коштів, які були вилучені під час обшуку, та спростовують безпідставні твердження детектива про їх набуття кримінально протиправним шляхом.

Зазначає, що вилучені кошти не відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому відсутні підстави для їх арешту за приписами ст. 170 КПК України.

Вказує, що до клопотання про накладення арешту детектив не долучив Постанови про визнання грошових коштів речовими доказами, а тому відсутні підстави вважати, що вилучені грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Підкреслює, що у даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 не повідомлено про підозру.

Вважає, що клопотання про накладення арешту є безпідставним та необґрунтованим, а тому відсутні законні підстави для його задоволення слідчим суддею.

Звертає увагу на те, що вилучені грошові кошти складаються з особистих заощаджень сім`ї ОСОБА_6 з дружиною та грошових коштів (заощаджень) батьків ОСОБА_6 від трудової діяльності за кордоном, які передані на зберігання.

У судове засідання апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_12 не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило.

За таких обставин, з метою дотримання процесуальних строків, визначених кримінальним процесуальним законом, колегія суддів апеляційного суду, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе провести розгляд апеляційної скарги без участі ОСОБА_13 .

Заслухавши доповідь судді, виступ адвоката ОСОБА_9 , пояснення власника майна ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про його арешт.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею належним чином дотримані.

З матеріалів клопотання, вбачається, що в провадженні Відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області перебуває кримінальне провадження № 0000020 від 01.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

01 листопада 2023 року, відомості по даному факту внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України та розпочато розслідування.

Постановою старшого детектива Відділу детективів із захисту фінансів у фіскальній сфері Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_10 від 21.12.2023, вилучені кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000020 від 01.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні детектива правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Колегія суддів вважає, що існує сукупність підстав вважати, що вищезазначені кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та мають важливе доказове значення для даного кримінального провадження та є речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Зважаючи на вищезазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів прийшла до переконання, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, при цьому, слідчий суддя, обґрунтовано зазначив, що грошові кошти, відповідають критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки могли бути одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, зважаючи на правову підставу для арешту майна, тому незастосування запобіжного заходу у виді арешту майна створить ризики приховування, перетворення або відчуження майна, яке має значення для досудового розслідування, тому у даному випадку втручання у володіння майном, виходячи з визначених КПК України засад кримінального провадження, є виправданим та пропорційним.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Доводи апеляційної скарги про незаконність накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. 170 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявних у кримінальному провадженні доказів, які вказують на відповідність майна вимогам ст. 98 КПК України.

Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

При перевірці справи в апеляційному порядку допущених істотних порушень кримінального процесуального закону, на що покликається адвокат в апеляційній скарзі, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, не виявлено.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-174, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу представника власників майна ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2023 року про накладення арешту на майно залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4