Справа № 503/1625/23
Провадження № 1-кп/503/76/23
УХВАЛА

Іменем України

28 грудня 2023 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі суду у підготовчому судовому засіданні у кримінальному провадженні №0000451 від 29.06.2023 року клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Першокостянтинівка Чаплинського району Херсонської області, зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, з повною середньою освітою, одруженому, працюючому слюсарем-ремонтником полуавтоматних станків в ПАТ «Плазмотек», с. Рудниця Вінницької області, раніше не судимому, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 8-ми та 12-ти років, який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, частиною 5 статті 407 КК України.

ВСТАНОВИВ:

В провадження Кодимського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000451 від 29.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно обвинувального акту, Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Указом Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» від 15.03.2022 року № 2119-IX, затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". Указом Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"» від 21.04.2022 року № 2212-IX, затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні". В подальшому режим воєнного стану неодноразово продовжувався та останній раз згідно Указу Президента України від 06 листопада 2023 року №734-23 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб. Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №3429-IV від 08.11.2023 року, затверджено Указ Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за призовом під час мобілізації, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №60/НСТ від 25.02.2022 року зарахованим до списків особового складу та поставленим на всі види забезпечення, тобто проходячи військову службу на посаді стрільця-снайпера 1 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби , та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, внаслідок чого в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», ст.ст.9, 11,16,127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, о 08 годині 00 хвилин 13 квітня 2023 року вчинив не з`явлення до розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та ухилявся від проходження військової служби по 21 годину 00 хвилин 08 листопада 2023 року, проводячи його на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявлене клопотання про застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави підтримав. Клопотання обґрунтоване наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, прокурор вказує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Обґрунтовуючи можливі ризики, визначені ст.177 КПК України, прокурор зазначив, що обвинувачений під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у випадку визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, враховуючи, що злочин, який йому інкримінується є тяжким та покарання, що передбачено санкцією ч.5 ст.407 КК України передбачає від 5 до 10 років позбавлення волі. Крім того, обвинувачений є військовослужбовцем ЗСУ, і у разі наявного бойового розпорядження може бути відряджений до зони бойових дій, де є можливість здійснити спробу залишити підконтрольну ЗСУ територію України під час безпосереднього виконання своїх обов`язків військової служби з метою уникнення настання кримінальної відповідальності та його ув`язнення на підставі вироку суду, а також впливати на свідків. До того ж, на думку прокурора існує ризик перешкоджання з боку обвинуваченого кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього як на обвинуваченого у кримінальному провадженні, а також вчинення ним іншого кримінального правопорушення, враховуючи військову агресію проти України та криміногенну і економічну обстановку в Україні. Крім того, прокурор звернув увагу суду, що відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Тому, застосування такого запобіжного заходу як застава також є неможливим за вищевказаних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечував щодо обрання відносно нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні при вирішенні поданого прокурором клопотання покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового провадження, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання щодо забезпечення кримінального провадження та дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. При цьому, положення третього речення ч. 3 ст. 315 КПК України щодо автоматичного продовження строку тримання під вартою чи домашнього арешту без наявності відповідних клопотань учасників кримінального провадження рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2017 від 23.11.2017 року визнано неконституційним. Конституційний Суд України виходить з того, що зміна процесуального статусу особи з підозрюваного на обвинуваченого (підсудного) та початок стадії судового провадження у суді першої інстанції виключають автоматичне продовження застосування запобіжних заходів, обраних слідчим суддею до такої особи на стадії досудового розслідування як до підозрюваного. У вказаному рішенні зазначено, що такий запобіжний захід як тримання під вартою, який обмежує гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, може бути застосований судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження у суді першої інстанції, зокрема під час підготовчого судового засідання, за наявності клопотання прокурора.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 10.11.2023 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст.177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, суспільної небезпеки інкримінованого йому злочину та тяжкості покарання. яке загрожує ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний міг незаконно впливати на свідків. На теперішній час по кримінальній справі здійснюється підготовче провадження. Так, на думку прокурора, на стадії підготовчого провадження по справі лише запобіжний захід у виді тримання під вартою здатний забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків під час розгляду справи, в іншому випадку цілком ймовірно, що обвинуваченим може бути прийнято спроби переховування від суду, а також він може перешкоджати кримінальному провадженню в спосіб вчинення тиску на свідків, які не допитані у судовому засіданні при даному судовому розгляді. Крім того, за переконанням прокурора запобіжний захід у виді тримання під вартою попереджає можливість вчинення обвинуваченим інших злочинів, а застосування альтернативних запобіжних заходів виключається в розумінні змісту ч.8 ст.176 КПК України. Заявлене прокурором клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за процесуальним змістом і формою відповідають вимогам ст. 184 КПК України. Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження ст. 194 КПК України визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Суд, при наданні оцінки наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення за ознаками ч. 5 ст. 407 КК України, - враховує положення статей 368, 369, 371, 374 КПК України, змістом яких передбачено, що надання оцінки доказів у справі відбувається в нарадчій кімнаті на стадії постановлення вироку. Зазначене свідчить про те, що суд на стадії проведення підготовчого судового засідання не може робити висновок щодо «обґрунтованості підозри» шляхом надання оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення, що узгоджується з висновками Європейського суду з прав людини. На думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів. Таким чином, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу з огляду потреб судового розслідування. В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачений без застосування до нього запобіжного заходу зможе переховуватися від суду. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Вказане свідчить, що обвинувачений, перебуваючи на волі, зможе залишити місце проживання та прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченим не будуть вживатися перешкоди у відправленні правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 наразі перебуває на стадії підготовчого провадження, судове слідство по справі не розпочате, - вважає, що ризик прийняття обвинуваченим спроб незаконного впливу на свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати показання в вигідному для нього аспекті є реальним. Разом з тим, прокурором не доведено існування ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України. Разом з тим, відповідно до п.2 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як вбачається зі змісту положень ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, в тому числі, ст.407 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведене, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, суд на даній стадії судового провадження вважає за доцільне обрати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.6 ст.183 цього ж Кодексу під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, в тому числі статтею 407 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладені обставини, той факт, що ОСОБА_4 інкримінується кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, та керуючись вищенаведеними нормами закону, суд вважає за необхідне не визначати в даному випадку розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 314-316, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2024 року включно без визначення суми застави.

Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під вартою у Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали для відома та виконання направити начальнику Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду до 14 години 00 хвилин 23 лютого 2024 року включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1