Справа № 304/1381/23 Провадження № 1-кп/304/202/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 грудня 2023 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000045 від 06 квітня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Т.Поляна Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2023 року близько 00.10 год ОСОБА_3 , знаходячись на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , не маючи умислу на спричинення тілесних ушкоджень, діючи з необережністю у вигляді кримінально-протиправної недбалості, не передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, розпочав сварку зі своєю тещею ОСОБА_5 , під час якої штовхнув її руками, внаслідок чого остання вдарилась об автомобіль, чим вчинив кримінальне правопорушення, пов`язане з домашнім насильством, в результаті чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді: стабільного перелому тіл 6-7 грудних хребців, перелом передніх відділів 9-10 ребер справа та краєвий перелом кута правої лопатки, які виникли внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або внаслідок ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини стоячого автомобіля з послідуючим паданням потерпілої на підлегле тверде покриття після надання їй прискорення. Вказані тілесні ушкодження відповідно до п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 № 6, кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, які в момент їх спричинення не були небезпечними для життя і здоров`я потерпілої.

Кримінальна відповідальність за дане кримінальне правопорушення передбачена ст. 128 КК України.

12 грудня 2023 року в м. Перечин між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_6 укладено угоду про примирення у відповідності до вимог ст. 471 КПК України, згідно якої обвинувачений повністю визнає свою вину у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення за ст. 128КК України. Крім цього, сторони дійшли згоди щодо покарання, яке має понести ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік зі звільненням на підставі ст. 75, 76 КК України від відбування остаточного покарання із випробуванням шляхом встановлення йому іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків. Також сторони визначили наслідки укладення, затвердження і невиконання зазначеної угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся. Також підтвердив, що угоду він укладав добровільно, наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Разом зі своїм захисником просив затвердити угоду.

Потерпіла ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні пояснила, що зазначену угоду, нею ж ініційовану, укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження вказаної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити угоду про примирення.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні також просила затвердити укладену між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_7 угоду про примирення, оскільки така відповідає вимогам закону, була укладена добровільно, а вказана в угоді міра покарання узгоджена та визначена відповідно до положень ст. 128 КК України.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до такого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника. Якщо дії чи інтереси законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє, за рішенням прокурора, слідчого судді, суду такий законний представник замінюється іншим із числа осіб, визначених статтею 44 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 469 КПК України передбачено, що угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується та визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, яке згідно ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином.

Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 128 КК України.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення та вид покарання.

Також встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 усвідомлює наслідки затвердження угоди, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , передбачене ст. 128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

У судовому засіданні встановлено, що угода про примирення, укладена між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 , яка згідно з вимогами ч. 1 ст. 469 КПК України ініційована потерпілою, відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та може бути затверджена і на підставі цієї угоди може бути ухвалений вирок, оскільки умови угоди узгоджуються з вимогами вказаного Закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, укладення угоди було добровільним, наявні фактичні підстави для примирення. Також судом береться до уваги те, що узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для обрання суд не вбачає.

Речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у даному кримінальному проваджені не заявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст. 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про примирення, укладену 12 грудня 2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України, і призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Копію вироку суду сторони кримінального провадження можуть отримати в Перечинському районному суді Закарпатської області в порядку, передбаченому ч. 6, 7 ст. 376 КПК України.

Головуючий: ОСОБА_1