КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2023 задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , заблокований з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заблокований, які належать ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

______________________________________________________________________________

Справа № 757/36592/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_8

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5856/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначав, що ухвалою слідчого судді про надання дозволу на обшук за місцем проживання ОСОБА_6 надано дозвіл лише на зняття інформації з мобільних телефонів, а не на їх вилучення.

Вилучені мобільні телефони, всупереч вимогам ст. 168 КПК України, не досліджувалися спеціалістом на предмет наявності на них обставин кримінального правопорушення.

Крім того, ухвалою слідчого судді було надано дозвіл на проведення обшуку слідчому ОСОБА_9 , у той час як обшук провів слідчий ОСОБА_10 , який відсутній в постанові про визначення групи слідчих від 29.05.2023.

Апелянт зазначав, що з фабули кримінального провадження та доданих до клопотання документів не зрозуміло, в чому полягає склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, враховуючи, що грошові кошти від КП «Організаційно - аналітична служба» Дніпровської міської ради ОСОБА_6 отримувала лише тільки після того, як нею були надані послуги своєчасно, в повному об`ємі та належної якості.

ОСОБА_6 діяла повністю в рамках діючого законодавства, вона є зареєстрованим суб`єктом господарської діяльності, займалась підготовкою, редагуванням, копірайтингом та адаптацією різного роду публікацій в інтернет виданнях, на законних підставах приймала участь в прозорих тендерах, надавала послуги в повному об`ємі, своєчасно та належної якості, своєчасно та в повному об`ємі сплачувала податки та подавала податкову звітність. Жодних дій, спрямованих на протиправне заволодіння бюджетними коштами ОСОБА_6 не вчиняла.

У доданих до клопотання прокурора протоколах НСРД відсутня інформація про будь-який зв`язок ОСОБА_6 з іншими фігурантами справи, а лише спілкування деяких фігурантів справи з питань їх професійної діяльності.

Зі змісту клопотання не вбачається, які сліди злочину або інші відомості містять на собі мобільні телефони та сім-картки, як і не вбачається, що зазначені мобільні телефони були об`єктом кримінально протиправних дій та/або знаряддям вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання слідчого не додано постанову про визнання вилучених у ОСОБА_6 мобільних телефонів речовим доказом.

Прокурор, ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомили та клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності учасників судового провадження, які не прибули в судове засідання.

Дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000342 від 02.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України, за фактом здійснення службовими особами підприємств протиправної діяльності, спрямованої на розкрадання державних коштів, та заволодіння коштами державного бюджету шляхом службового підроблення.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що КП «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради в період 2021-2023 роки укладено ряд договорів з надання рекламних та маркетингових послуг (SMM) по висвітленню діяльності Дніпровської міської ради, її виконавчих органів, посадових осіб та депутатів через засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери в мережі Інтернет з рядом фізичних осіб підприємців, а саме: ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_5 ) - заключила договори на загальну суму 21,3 млн. грн., ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_6 ) заключив договори на загальну суму 18.2 млн. грн., ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_7 ) - заключив договори на загальну суму 19.1 млн. грн., ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_8 ) - заключила договори на загальну суму 18.1 млн. грн., ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_9 ) - заключила договір на суму 6.85 млн. грн., ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_10 ) - заключила договір на суму 14,7 млн. грн., ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_11 ) - заключила договір на суму 6,7 млн. грн., ОСОБА_17 (РНОКПП НОМЕР_12 ) - заключила договір на суму 6,9 млн. грн., ОСОБА_18 , (РНОКПП НОМЕР_13 ) - заключив договір на суму 4 млн. грн., ОСОБА_19 (РНОКПП НОМЕР_14 ) - заключив договір на суму 5 млн. грн., ОСОБА_20 (РНОКПП НОМЕР_15 ) - заключила договір на суму 7 млн. грн.

Як убачається із долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_21 та де проживає ОСОБА_6 .

Згідно даних протоколу обшуку від 17.08.2023, складеного старшим слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , цього ж дня проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, у тому числі: мобільний телефон «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , заблокований з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заблокований, які належать ОСОБА_6 .

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 17.08.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000342 майно, серед якого вилучене 17.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , заблокований з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заблокований, які належать ОСОБА_6

23.08.2023 прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням від 17.08.2023, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), які належать ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.09.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, тимчасово вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , заблокований з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», мобільний телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , заблокований, які належать ОСОБА_6 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурор про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000342 від 02.03.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, псування, втрати, знищення, використання, перетворення, передачі чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що органом досудового розслідування вилучено мобільні телефони, з порушенням вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

Так, як убачається з положень абзацу 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 під час проведення обшуку 17.08.2023 за місцем її проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , обмежено доступ до мобільного телефону «Redmi» IMEI: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , з сім картками мобільного оператора «Київстар» та «Лайфселл», та мобільного телефон «Nokia», IMEI НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , які заблоковані та вилучені для подолання логічного захисту.

Враховуючи вказані обставини, а також те, що в інформації, яка міститься в вищезазначених носіях та сім-картках, можуть зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення та можуть міститься відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримати які можливо шляхом проведення судових експертиз, слідчим під час вилучення зазначених мобільних телефонів та сім-карт дотримано вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Посилання захисника на допущені органом досудового розслідування порушення вимог КПК України при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , фактично зведені до питання належності та допустимості доказів, зокрема даних протоколу обшуку та отриманих унаслідок проведеного обшуку доказів, що підлягає встановленню під час судового розгляду справи по суті та не є предметом оцінки суду на даній стадії досудового розслідування.

Твердження апелянта про те, що слідчий ОСОБА_22 не мав повноважень на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , колегія судді вважає безпідставними.

Як убачається із долучених до клопотання матеріалів, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , іншим слідчим, які входять у групу слідчих у кримінальному провадженні № 0000342, зокрема: старшим слідчим в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , старшому слідчому СВ Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_34 , старшому слідчому СВ відділу поліції №3 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_35 , старшому слідчому СВ відділення відділу поліції № 4 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_36 , слідчому відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_37 та іншим слідчим групи слідчих, на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_21 та де проживає ОСОБА_6 .

Згідно даних постанови заступника начальника Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_38 від 15.08.2023 (т. 2 а.с. 241-242), старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_10 входить до складу групи слідчих, яким доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному № 0000342 від 02.03.2023.

Таким чином, слідчий ОСОБА_22 був наділений повноваженнями на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , яка перебуває у приватній власності ОСОБА_21 та де проживає ОСОБА_6 , що спростовує доводи апеляційної скарги у цій частині.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

З урахуванням наведеного, посилання апелянта на невідповідність викладених у клопотанні відомостей, відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також на те, що із протоколів НСРД не вбачається зв`язок ОСОБА_6 з іншими фігурантами кримінального провадження, є передчасними.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Доводи захисника про законність здійснення ОСОБА_6 діяльності, не спростовують правильність висновків слідчого судді на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, проте підлягають встановленню і перевірці у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Посилання захисника на недоведеність відповідності вилученого майна речовим доказам в розумінні ст. 98 КПК України, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_6 мобільні телефони та сім-карти відповідають ознакам, зазначеним в ст. 98 КПК України, оскільки можуть зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Посилання захисника на відсутність у доданих до клопотання прокурора матеріалах постанови слідчого про визнання вилучених у ОСОБА_6 мобільних телефонів речовими доказами, спростовуюються матеріалами клопотання, з яких убачається, що прокурором долучено до клопотання постанову слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 від 17.08.2023 (т. 1 а.с. 180-185), якою вилучені 17.08.2023 за місцем проживання ОСОБА_6 мобільні телефони та сім-карти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000342.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3