Справа № 761/995/24
Провадження № 1-кс/761/1452/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 10.11.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадження слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 10.11.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, в якій заявник просить скасувати зазначену постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим, визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

В обґрунтування скарги вказано, що 10.11.2023 року старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023.

Однак, адвокат вважає, що таке рішення слідчого є немотивованим та незаконним, у зв`язку з чим постанова про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та дату розгляду скарги завчасно та належним чином. До початку судового розгляду звернулась до слідчого судді із заявою в якій просила провести розгляд справи без його участі.

З врахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявниці про можливість розгляду скарги у її відсутність, з метою дотримання вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд її справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 чи інша уповноважена особа у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає можливим розглянути скаргу у їх відсутність.

Проаналізувавши доводи скарги, дослідивши матеріали, які долучені до скарги, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Як встановлено в ході судового розгляду, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

10.11.2023 року слідчий 2 відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 виніс постанову про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що в матеріалах кримінального провадження відсутні достатні данні, які б вказували на те, що ОСОБА_4 можливим кримінальним правопорушенням завдано майнову або іншу шкоду.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Незважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_4 як він вважає шкоди, кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 365 КК України, відомості про яке внесені за заявою ОСОБА_4 про злочин вчинений щодо нього, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023.

Відповідно до вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчий, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, разом з тим зі змісту постанови не вбачається, що органом досудового розслідування проведено допит ОСОБА_4 , і, як наслідок, слідчий не виклав у мотивувальній частині оскаржуваної постанови обґрунтовані відомості щодо наявності або відсутності підстав вважати ОСОБА_4 особою, якій завдано матеріальну чи моральну шкоду кримінальним правопорушенням, за фактом якого і здійснюється кримінальне провадження №0000783 від 12.10.2023.

Так, на переконання слідчого судді повна та всебічна оцінка доводам особи, що заявила про є потерпілою від кримінального правопорушення, неможлива без проведення допиту такої особи, адже саме під час такого допиту, особа, що стверджує, що є потерпілою від злочину, може більш детально викласти свої доводи слідчому чи прокурору, а слідчий чи прокурор можуть усунути всі сумніви, які у них можуть виникнути під час попередньої оцінки.

Таким чином, постанова старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 10.11.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, підлягає скасуванню.

В той же час, розглядаючи прохання в скарзі щодо зобов`язання уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023 року визнати ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, слідчий суддя зауважує наступне.

Згідно з п.18 ч.1 ст. 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно вимог ч.2 ст.307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може ухвалити рішення про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відтак не може бути задоволено скаргу в частині зобов`язання слідчого вжити процесуальні дії щодо залучення ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки, як таку, розгляд якої не передбачений у порядку ст. 303 КПК України.

За зазначених обставин, у задоволенні скарги в даній частині слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 10.11.2023 року про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000783 від 12.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України.

В інший частині скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1