Ухвала

6 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 274/1087/20

провадження № 51-155 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 ,

встановив:

9 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 .

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху з наданням йому п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання.

На виконання вимог вказаної ухвали Верховного Суду засуджений подав касаційну скаргу.

Суд, перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , дійшов висновку про те, що його скаргу слід повернути з таких підстав.

Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2024 року в зв`язку з невідповідністю його скарги статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), якою передбачено, що у касаційній скарзі, окрім іншого, зазначаються судові рішення, що оскаржуються та наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК.

Зокрема, в цій ухвалі вказано на те, що, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК, предметом перегляду суду касаційної інстанції може бути рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 , або тільки рішення суду апеляційної інстанції щодо нього, однак у мотивувальній частині своєї касаційної скарги засуджений ОСОБА_4 вказував, що вирок був несправедливим, а також те, що судами першої та апеляційної інстанцій відхилено його клопотання, при цьому не зазначав повну назву судів, які постановили судові рішення щодо нього та дати постановлення таких судових рішень, що позбавляло суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 та перевірити вчасність подання скарги відповідно до положень статті 426 КПК.

З огляду на зазначене, колегія суддів зауважила, що засудженому ОСОБА_4 необхідно зазначити судові рішення (судове рішення), постановлені в провадженні стосовно нього, які він вважає за необхідне переглянути.

Залишаючи без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , Суд в ухвалі також зазначив про те, що всупереч положенням статей 433, 438 КПК, засуджений ОСОБА_4 не вказав у касаційній скарзі на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для скасування або зміни судового рішення (судових рішень), які, на його думку, допущено судом (судами) при його (при їх) постановленні, та не зазначив, яким чином вказані порушення перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

При цьому, суд касаційної інстанції вказав, що засуджений у своїй касаційній скарзі посилався на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що не є предметом перевірки в касаційному порядку.

Крім того, в ухвалі також вказано на те, що всупереч положень статті 436 КПК, засуджений ОСОБА_4 просить переглянути його справу та винести правильне рішення щодо нього, що не узгоджувалося з вимогами статті 436 КПК, яка визначає повноваження суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Разом з тим, Верховний Суд в ухвалі зазначив про те, що всупереч положень частини 5 статті 427 КПК, засуджений ОСОБА_4 не надав до скарги копії (копій) судового рішення (судових рішень), що постановлені в кримінальному провадженні стосовно нього, тому без наявності копій судових рішень, перевірити його доводи у скарзі є неможливим.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 15 січня 2024 року засуджений ОСОБА_4 подав касаційну скаргу, в якій не дотримався положень КПК.

Так, зі змісту касаційної скарги, яка надійшла на усунення недоліків, вбачається, що засуджений ОСОБА_4 не погоджується з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій щодо нього.

Відповідно до частини 1 статті 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Відтак, з огляду на положення частини 1 статті 424 КПК, предметом перегляду суду касаційної інстанції в цьому випадку може рішення суду першої інстанції та рішення суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_4 , або тільки рішення суду апеляційної інстанції щодо нього.

Однак, засуджений ОСОБА_4 , на виконання вимог ухвали Верховного Суду про необхідність зазначення судових рішень (судового рішення), постановлених в провадженні стосовно нього, які він вважає за необхідне переглянути, зазначив про несправедливість вироку Бердичівського районного Житомирської області та Житомирського апеляційного суду, однак не зазначив дати постановлення зазначених судових рішень.

Водночас, засуджений ОСОБА_4 , на виконання вимог ухвали Верховного Суду про залишення касаційної скарги без руху в частині надання копій судових рішень, що постановлені в кримінальному провадженні стосовно нього, зазначив, що долучає до касаційної скарги вирок Житомирського апеляційного суду, при цьому не зазначив дату постановлення цього судового рішення, а до своєї касаційної скарги долучив копію ухвали Житомирського апеляційного суду від 5 грудня 2023 року.

Крім того, пунктом 4 частини 2 статті 427 КПК передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Згідно з положеннями статті 438 КПК підставами для скасування чи зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Однак, у касаційній скарзі на усунення недоліків засуджений ОСОБА_4 , не погоджуючись з обставинами, встановленими судом, а також посилаючись на неповноту судового розгляду, знову не навів належних обґрунтувань щодо порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм КПК чи КК, які б з огляду на положення статті 438 КПК, могли би бути підставою для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак, засуджений у своїй касаційній скарзі на усунення недоліків не виклав вимог до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися з положеннями статті 436 КПК, оскільки просив переглянути його справу і винести справедливе рішення.

На підставі пункту 1 частини 3 статті 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що засуджений ОСОБА_4 не позбавлений можливості повторно звернутися з касаційною скаргою на судові рішення (судове рішення), постановлені в провадженні стосовно нього, які він вважає за необхідне переглянути, в межах строку на касаційне оскарження, передбачено статтею 426 КПК, з дотриманням вимог статті 427 КПК.

Керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Повернути засудженому ОСОБА_4 його касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3