Справа №591/2095/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/149/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 591/2095/21 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.10.2021, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_10 просить скасувати вирок суду та закрити кримінальне провадження, оскільки не доведено наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, суд не взяв до уваги показання свідків, відеозаписи, його характеризуючи дані, а також докази, які підтверджують його статус потерпілого в іншому кримінальному провадженні.

Вироком Зарічного районного суду м. Суми від 08.10.2021 ОСОБА_11 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, і йому призначене покарання у виді штрафу в розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати в розмірі 1634,50 грн.

Згідно вироку, 15.02.2021 близько 22:50 ОСОБА_11 був зупинений працівниками патрульної поліції поряд із буд. № 58В по вул. Харківська у м. Суми коли він керував т/з. Під час складання стосовно нього протоколу у справі про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 126 КУпАП ОСОБА_11 надав працівникам поліції для складання протоколу завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 24.07.2020, виданого на його ім`я.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи захисника ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка заперечила проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК, за обставин, викладених у вироку, відповідають матеріалам кримінального провадження, ґрунтуються на досліджених в суді першої інстанції доказах і є вмотивованими.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про недоведеність його вини, то вони є безпідставними і задоволенню не підлягають, оскільки на підтвердження визнаного доведеним обвинувачення суд першої інстанції у вироку послався на належні, допустимі та достовірні докази, які у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для доведення винуватості ОСОБА_11 .

Так, розглянувши кримінальне провадження відносно ОСОБА_11 за пред`явленим йому обвинуваченням, суд першої інстанції визнав доведеним, що останній використав завідомо підроблений документ.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 надав показання, що 15.02.2021 він приймав участь у проведенні огляду місця події та у складеному протоколі стоять його підписи.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що у протоколі огляду місця події від 15.02.2021 є її підписи.

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що станом на 15.02.2021 він працював інспектором УПП та в цей день він та його напарник ОСОБА_15 під час патрулювання на вул. С. Табали у м. Суми зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_11 за порушення ПДР та склали постанову, якою притягнули останнього до відповідальності. При цьому ОСОБА_11 надав їм посвідчення водія, номер і серія якого були зареєстровані за іншою особою, про що вони відразу повідомили ОСОБА_11 і чергову частину, попрохавши перевірити вказані обставини у базі. Оскільки вона не працювала та у них не було достовірних даних про підробку посвідчення, то вони ОСОБА_11 відпустили. Через деякий час, коли чергова частина підтвердила реєстрацію номеру та серії посвідчення водія, який надав ОСОБА_11 за іншою особою, то вони викликали слідчу групу та поїхали за місцем перебування ОСОБА_11 , де у нього було вилучено посвідчення водія.

Свідок ОСОБА_15 надав аналогічні показання.

Крім того, суд першої інстанції поклав в основу вироку й інші докази:

- протокол огляду місця події, у ході якого обвинувачений видав посвідчення водія на його ім`я серії НОМЕР_1 та оригінал цього документу;

- висновок експерта № СЕ-19/119-21/2264-ТД від 23.02.2021, згідно якого посвідчення водія серійний номер НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_11 24.07.2020 ТСЦ 5946, виконане знакодрукуючим пристоєм зі струменевим способом друку. Бланк посвідчення не відповідає аналогічним бланкам посвідчень водія, що перебувають в офіційному обігу на території країни-виробника України;

- показання експерта ОСОБА_16 , яка підтримала свій висновок та пояснила, що під час проведення експертизи об`єктом дослідження було посвідчення, яке видано у 2020 р., але на бланку зразка 2014 р., тому нею використовувались як інформаційні джерела: Методика судово-технічної експертизи документів, методичні рекомендації, що використовуються під час проведення експертного дослідження стосовно документів зразка 2014 р. Дослідження захисної плівки, яка була на документі, не є і не могло бути питанням судової технічної експертизи;

- інформація Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Сумській області від 11.03.2021, згідно якої за обліковими даними ЄДР МВС посвідчення водія серії НОМЕР_1 видане 16.01.2018 ТСЦ №7144 РСЦ ГЦС МВС в Чернігівській області на ім`я громадянина ОСОБА_17 06.04.2018 вищевказане посвідчення водія було замінено на нове серії НОМЕР_2 видане ТСЦ № 7144 РСЦ ГЦС МВС в Черкаській області. Згідно облікових даних ЄДР МВС ОСОБА_11 посвідчення водія не отримував;

- відеозаписи з нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Сумській області та протокол їх огляду від 10.03.2021, згідно яких зафіксовано спілкування ОСОБА_11 з поліцейськими, які перевіряють пред`явлене їм посвідчення водія та з`ясовують, що у наявних базах немає документів, зареєстрованих на ОСОБА_11 .

Оцінивши всі зібрані докази відповідно ст. 94 КПК з точки зору їх належності, достовірності й допустимості, а сукупність цих зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції, здійснивши судовий розгляд у межах пред`явленого обвинувачення, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Наводячи докази на підтвердження встановлених обставин, суд першої інстанції, як того і передбачають положення ст. 374 КПК, надав належну правову оцінку запереченням сторони захисту на пред`явлене обвинувачення, зокрема про те, що в діях ОСОБА_11 відсутній склад правопорушення, зокрема суб`єктивна сторона.

Відповідальність за використання завідомо підробленого документа передбачена ч. 4 ст. 358 КК, а згідно примітки до статті під офіційним документом у цій нормі закону слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

При встановленні ознак офіційного документа як предмета кримінального правопорушення необхідно керуватися такими критеріями: документ має бути складено, видано чи посвідчено відповідною особою в межах її професійної чи службової компетенції за визначеною законом формою та з належними реквізитами; зафіксована в такому документі інформація повинна мати юридично значущий характер підтверджені чи засвідчені нею конкретні події, явища або факти мають спричиняти чи бути здатними спричинити наслідки правового характеру у вигляді виникнення (реалізації), зміни або припинення певних прав та/або обов`язків.

Фактичні обставини кримінального провадження вказують на те, що ОСОБА_11 усвідомлював та повинен був розуміти (знати), що куплене ним у невідомої особи через мережу Інтернет посвідчення водія є підробленим, оскільки отримане з недотриманням встановленої чинним законодавством процедури, а його використання є незаконним. Пред`явивши працівникам поліції підроблене посвідчення водія як підставу для керування транспортним засобом, обвинувачений діяв з прямим умислом, що доведено поза розумним сумнівом.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не взяв до уваги показання свідків та відеозаписи, є неприйнятними, оскільки всім доказам була надана належна оцінка, в тому числі характеризуючим особу обвинуваченого даним, які враховані при призначенні покарання.

Наявність у ОСОБА_11 статусу потерпілого в іншому кримінальному провадженні жодним чином не вплинуло на висновки суду першої інстанції, оскільки можливе перевищення працівниками поліції влади або своїх службових повноважень жодним чином не могло позначитися на допустимості отриманих доказів, а саме протоколу огляду місця події, відеозапису з технічних засобів працівників патрульної поліції, висновку експерта, інформації із сервісного центру, які є об`єктивними та не могли бути якимось чином видозміненими чи спотвореними в результаті вказаних дій не на користь обвинуваченого. Крім того, ОСОБА_11 хоч і не визнав вину, але фактично вчинення пред`явленого йому обвинувачення підтвердив, лише оцінюючи його іншим чином, і такі показання суд досліджував безпосередньо, тобто за умов, при яких було забезпечене право на захист і які виключали здійснення на нього незаконного впливу.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, обставин і фактів, які могли б вплинути на законність, вмотивованість та/чи обґрунтованість ухваленого судом першої інстанції рішення щодо доведення винуватості ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, і які б не були досліджені чи належним чином не оцінені цим судом, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, обґрунтованим і належним чином умотивованим, тому вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_11 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Клопотання захисника про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності також задоволенню не підлягає, оскільки такий строк складає 3 роки (ч. 1 ст. 12, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК), який з дня вчинення кримінального правопорушення (15.02.2021) станом на час апеляційного перегляду вироку ще не минув.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 08.10.2021 відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цей вирок без задоволення.

Відмовити захиснику ОСОБА_9 в задоволенні його клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності через закінчення строків давності.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4