Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/193/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2024 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000596 від 26.05.2023 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 23 січня 2024 року суд, серед іншого, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке класифікується як особливо тяжкий злочин, який карається позбавленням волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна, тому усвідомлення тяжкості можливого покарання у разі доведення його вини, вказує на цілком ймовірну можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом залишення місця проживання, маючи при цьому всі можливості та засоби, що свідчить про його змогу залишити межі м.Бобринець та взагалі Кіровоградську область. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом укриття від суду дійсних обставин скоєння кримінального правопорушення та обставин, необхідних для встановлення істини у провадженні. Може незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою зміни та дачі показів останніми на його користь.

При цьому, за висновком суду першої інстанції застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тож ОСОБА_8 необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Також, вказаною ухвалою обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово строком на два місяці, а саме до 23 березня 2024 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та змінити йому запобіжний захід на домашній арешт з забороною залишати житло у нічний час доби, або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що на його думку рішення суду є таким, що прийнято з порушенням норм КПК України, без врахування практики ЄСПЛ та висновків Конституційного суду з огляду на наступне.

Так, обвинуваченому ОСОБА_8 в порушення ст. 184 КПК України завчасно, менше ніж за три години до початку слухання у судовому засіданні клопотання про продовження строків тримання під вартою, не було вручено копію цього клопотання. Доказом порушення процесу продовження строку тримання під вартою є матеріал відеофіксації судового засідання де зафіксовано, що вручення Клопотання про подовження строку тримання під вартою вручено обвинуваченому близько 11.00. 23.01.2024, у залі судового засідання. Початок слухання цього Клопотання почалося близько 12-ї години того ж дня.

Також він, як захисник обвинуваченого, не був належним чином повідомлений про слухання справи та не отримав копію Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чим був позбавлений часу на підготовку відповідного заперечення у письмовій формі.

Крім того, на думку захисника суд не врахував, що ризики, відповідно до ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_8 в даному кримінальному провадженні відсутні. Підозрюваний сумлінно виконує покладені на нього обов`язки, сприяє слідству у здійсненні ними досудового розслідування і в подальшому зобов`язується сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки: не покидати місце свого проживання, допомагати та сприяти слідству з метою здійснення об`єктивного досудового розслідування та встановлення істини у даній справі.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби, або альтернативний запобіжний захід у вигляді застави буде достатнім заходом для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні вимоги, прокурора, який просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, дослідивши матеріали провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

Відповідно до наданих матеріалів, колегією суддів встановлено, що у провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000596 від 26.05.2023 відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України

Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

Суд першої інстанції встановив, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який спливає, відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, суспільній небезпеці інкримінованого йому кримінально - протиправного діяння. Врахував, що встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_8 , покарання, що може бути призначено (до дванадцяти років з конфіскацією майна), прийшов до висновку, що наявні достатні підстави для продовження застосування до обвинуваченого такого суворого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки потенційна загроза відбування тривалого строку покарання у виді позбавлення волі обумовлює продовження існування ризику того, що ОСОБА_8 перебуваючи не в умовах попереднього ув`язнення, може здійснити спробу переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Крім того, правильним є висновок суду першої інстанції про можливість обвинуваченого незаконно впливати на свідків, оскільки вони на даний час судом ще не допитані, тому є обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, усвідомлюючи тяжкість покарання, останній може незаконно впливати на даних осіб з метою зміни та дачі показань останніми на його користь.

Також ОСОБА_8 не має офіційного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, 25.11.2020 скеровано обвинувальний акт до Бобринецького районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.289 КК України, що свідчить про можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та їх існування на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні прокурора з їх обґрунтуванням та встановлені в ухвалі суду.

Між тим, докази існування ризиків не завжди мають бути реальними, оскільки оцінка вірогідності та прогнозованість вчинення обвинуваченим таких дій в майбутньому, надається судом враховуючи певні докази, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивною та присічною мірою, спрямованою на недопущення вчинення обвинуваченим протиправних дій та поведінки, які зазначені вище, шляхом обмеження його конституційних прав шляхом тимчасової його ізоляції від суспільства.

Колегія суддів звертає увагу, що відсутність на даний час фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, не завдання шкоди правам та інтересам інших осіб, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та відсутність спроб передбачених у ст. 177 КПК України зумовлені не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.

З наведених підстав апеляційний суд не вбачав підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Апеляційні доводи захисника про можливість визначення ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави також не можуть бути задоволені, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину з погрозою застосування насильства.

Доводи обвинуваченого про те, що іншому обвинуваченому у цьому кримінальному провадженні обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не спростовують висновки суду першої інстанції про існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_8 .

Отже, судом першої інстанції встановленні при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ризики, які не зменшились з моменту обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 та продовжують існувати, а прокурором у судовому засіданні доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Обвинуваченим та стороною захисту під час апеляційного розгляду не надано документально підтверджених та переконливих доказів, що унеможливлюють перебування ОСОБА_8 під вартою. На даний час продовжують існувати обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися.

З урахуванням наданих матеріалів та встановленого в ході апеляційного розгляду, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 законним, обґрунтованим та вмотивованим, а висновок про продовження строку тримання під вартою правильним, обмеження його права на свободу в цьому випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти ймовірній реалізації ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України і забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування або зміни ухвали суду, колегією суддів не встановлено. Тому апеляційні вимоги захисника задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 23 січня 2024 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4