Провадження № 1-кс/522/7535/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000444 від 23.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 28 листопада 2023 року звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, що вилучене 21.11.2023 року під час проведення (невідкладного) обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні зазначено, що у провадженні Відділення поліції №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження №0000444 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332КК України.

З метою виявлення, вилучення та збереження речових доказів, 21.11.2023 в порядку ч.З ст. 233 КПК України (невідкладно), проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . в ході якого вилучено: паспорт громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 та номером НОМЕР_2 ;

У зв`язку із наведеним, виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що- завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що зазначені у клопотанні грошові кошти, мобільний телефон, транспортний засіб та інше вилучене майно мають значення речових доказів потребують спеціальних досліджень, проведення оглядів, з метою недопущення її пошкодження та втрати та забезпечення їх належного зберігання, слідчий просить накласти арешт на зазначене майно.

В судове засідання прокурор з`явився, клопотання підтримав. Пояснив, що вилучений закорданний паспорт не є знаряддям чи предметом кримінального правопорушення, але на їх думку підлягає накладенню арешту, з метою належного виконання обраного запобіжного заходу ОСОБА_5 .

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала щодо накладення арешту на вилучений документ, оскільки на їх думку вказаний предмет не являється речовими доказом у даному кримінальному провадженні, а підлягає здачі на зберігання до відповідних органів державної влади в межах виконання одного із покладених обов`язків зі іншим рішенням слідчого судді, що не стосується арешту майна.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи клопотання, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження. Слідчий, чи прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладене арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні щодо накладення арешту на майно.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, проте всупереч вимог закону, ані прокурор, ані слідчий в судове засідання для розгляду клопотання про накладення арешту на майно не з`явились.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Отже, однією із загальних засад кримінального провадження визначено змагальність сторін, яка передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, а суд лише створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. Таким чином, саме сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити особисту явку та подання доказів.

У зв`язку з тим, що слідчий та прокурор в судовому засіданні, не надали необхідні слідчому судді докази, що вилучений паспорт для виїзду за кордон являється речовими доказом, а також той факт, що вказаний документ підлягає здачі на зберігання до відповідних органів державної влади в межах виконання одного із покладених обов`язків рішенням слідчого судді про обрання запобіжного заходу, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання про накладення арешту необхідно відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000444 від 23.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1