ВИРОК

Іменем України

08.12.2023 року Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового розгляду обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 07.08.2023 року, про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Франківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 року за ч.2 ст.389 КК України на підставі ч.1 ст. 71 КК Укоаїни у виді арешту на строк 3 (три) місяці 7 (сім) днів

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою судового засідання Франківського районного суду м. Львова від 13.06.2023 ОСОБА_3 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до даної ухвали на ОСОБА_3 були покладені наступні обмеження: Заборона виходити з квартири АДРЕСА_2 з 22:00 год. до 06:00 год; Заборона виїзду в особистих справах за межі міста Львова без відома ОВС; Заборона відвідувати місця, де продають алкогольні напої на розлив; З`являтися на реєстрацію у ЛРУП №2 ГУНП у Львівський області 4 чотири) рази на місяць.

Будучи ознайомленим з вищезазначеною ухвалою про встановлення йому адміністративного нагляду та попередженим про кримінальну відповідальність 3а порушення правил адміністративного нагляду, ОСОБА_3 вирішив самовільно залишити місце проживання та, таким чином, хилитись від встановленого йому адміністративного нагляду.

Так, реалізовуючи свій умисел, спрямований на ухилення від адміністративного нагляду, розуміючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , будучи ознайомленим з встановленими судом обмеженнями, в порушення вимог встановлених п.в ч.1 ст. 9 Закону України «Про адмінстративний нагляд», самовільно, з метою ухилення від встановленого йому адміністративного нагляду, в період часу з 12 липня 2023 року по 03 серпня 2023 року, залишив місце проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , про що не повідомив працівників Львівського районного управління поліції №2 ГУ НП у Львівській області.

Таким чином, встановлено достатність підстав для обвинувачення ОСОБА_3 , у самовільному залишенні місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України.

Прокурор Франківської окружної прокуратури м.Львова ОСОБА_4 звернулася до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинуваченим ОСОБА_3 та захисником ОСОБА_5 подано до суду заяву, згідно якої обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Частиною 2 статті 12 КК України визначено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 є кримінальним проступком.

За вимогами ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Частиною 1 статті 381КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ст.395 КК України, як умисне самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості скоєного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, передбачені, ст. 66 КК України, визнання своєї вини, щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені, ст. 67 КК України, не виявлено.

Також суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, водночас з 16.03.2022 року взятий на облік у КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання інших стимуляторів, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює, заходів для працевлаштування не вживає, раніше судимий, вчинив нове кримінальне правопорушення та бере до уваги спосіб життя. Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме його класифікацію за ст. 12 КК України як кримінального проступку, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, а саме умисел обвинуваченого, нехтування своїми обов`язками як засудженого, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення неправомірних дій і вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції статті 395 КК України у виді арешту.

З огляду на вимоги ч.2 ст.65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних проступків та злочинів.

Суд враховує, будучи засудженим вироком Франківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 року у справі номер 465/4358/23, номер провадження1-кп/465/1065/23 до покарання у виді

ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за новим вироком, приєднано повністю невідбуту ним частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 21.11.2022 року у справі №465/6914/22 у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин, які відповідно до положень п.4 ч.1 ст.72 КК України підлягають переведенню в арешт строком на 7 (сім) днів із розрахунку, що одному дню арешту відповідає вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці 7 (сім) днів. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Таким чином суд враховує, що відповідно до положень ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 даної статті визначено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, окрім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як убачається з роз`яснень п.п. 25, 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Маючи на увазі, що при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

З огляду на те, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин після ухвалення вироку, але до повного відбуття покарання, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком йому слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 року у справі номер 465/4358/23 у виді арешту на строк 3 (три) місяці 7 (сім) днів.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

У справі відсутні процесуальні витрати та речові докази.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Керуючись статтями 369-370, 373-374, 382, 394, 395 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_3 покарання за новим вироком, приєднати невідбуту ним частину покарання за вироком Франківського районного суду м. Львова від 13.09.2023 року у справі номер 465/4358/23 у виді арешту на строк 3 (три) місяці 7 (сім) днів, та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту на строк 4 (чотири) місяці.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня отримання його копії з урахуванням особливостей, передбачених у ч. 1 ст. 394 КПК України, а саме: даний вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1