Провадження № 1-кс/201/4152/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з секретарем ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого в ОВС слідчого відділу 3 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_3 , про арешт майна за матеріалами досудового розслідування № 0000421 від 30.05.2023, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що лютому 2023 року, більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим, ОСОБА_4 , будучи громадянином України, усвідомлюючи здійснення відкритої російської агресії, яка розпочалась приблизно о 04 годині ранку 24.02.2022 повномасштабним російським військовим вторгненням на територію України, метою якого є повалення конституційного ладу, територіальної цілісності та захоплення території України, усвідомлюючи російську агресію проти України, з метою переслідування своїх особистих інтересів, перебуваючи на тимчасово окупованій території смт. Білокуракине Білокуракінської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, маючи умисел на зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, і реалізуючи його, вступив у злочинну змову з представниками окупаційної адміністрації держави-агресора - РФ та представниками так званої «ЛНР», та отримавши від них пропозицію на зайняття посади в адміністративному органі окупаційної влади в смт. Білокуракине Сватівського району Луганської області, в порушення вимог Конституції та Законів України добровільно, умисно погодився на вказану пропозицію.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, громадянин України ОСОБА_4 , у лютому 2023 року (більш точний час встановити за об`єктивних причин не виявилось можливим), перебуваючи на тимчасово окупованій території смт. Білокуракине Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області, діючи зі своїх особистих мотивів та бажання, погоджуючись на пропозицію представників держави-агресора РФ та представників так званої «ЛНР», умисно зайняв посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, а саме: «начальника відділення багатофункціонального центру надання державних та муніцепальних послуг Білокуракинського району ЛНР» (мовою оригіналу - «начальник отделения многофункционального центра предоставления государственных и муницепальных услуг Белокуракинского района ЛНР»), тобто посаду пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора так званої «Адміністрації Білокуракинського району Луганської Народної Республіки», що діє на території Білокуракинської селищної територіальної громади Сватівського району Луганської області.

12 вересня 2023 року на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України та на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» опубліковано повістки про виклик ОСОБА_4 на 16.09.2023, 17.09.2023, 18.09.2023. У визначений час ОСОБА_4 не з`явився та не повідомив причини неявки.

19 вересня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, шляхом публікації відповідних повідомлень в засобах масової інформації загальнодержавного сфери розповсюдження офіційному сайті Офісу Генерального прокурора України та на офіційному сайті газети Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» опубліковано вищевказане повідомлення про підозру, а також повістки про виклик на 23.09.2023, 24.09.2023, 25.09.2023. У визначений час ОСОБА_4 не з`явився та не повідомив причини неявки.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_4 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

26 вересня 2023 року ОСОБА_4 постановою слідчого оголошено у розшук.

Відповідно до інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, ОСОБА_4 на праві приватної валсності належить об`єкт нерухомого майна: квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді АТ КБ «Приватибанк», ОСОБА_4 є кліентом данного банку та має відкриті банківські рахунки.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України, санкцією якого передбачене покарання у вигляді конфіскації майна, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України для конфіскації майна як виду покарання, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , а також на банківські рахунки ОСОБА_4 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) в АТ КБ «Приватбанк» та грошові кошти які на них перебувають з забороною здійснення видаткових операцій.

Слідчий надав суду заяву з проханням розглядати клопотання без його участі та задовольнити.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та матеріали, додані до нього приходить до наступного.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 172 КПК України, у зв`язку з тим, що існує реальна загроза зміни та приховування вказаного майна шляхом зміни його власника, з метою забезпечення арешту майна суд приходить до висновку що розгляд даного клопотання необхідно здійснити без участі власника цього майна підозрюваної у кримінальному провадженні ОСОБА_4 та його захисників, представників.

Згідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 5 ст. 111-1 КК України, зазначене кримінальне правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

Приписами ч. 5 ст. 173 встановлено, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення в межах якого здійснюється досудове розслідування, а також те, що ч. 5 ст. 111-1 КК України за якою підозрюється ОСОБА_4 передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, у зв`язку із чим клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Аналізуючи наведене вважаю, що надані слідчою матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (код РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме на:

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-банківські рахунки громадянина України ОСОБА_4 відкриті в АТ КБ «Приватбанк», на накопичені грошові кошти, які на ньому перебуваюсь із забороною здійснення видаткових операцій.

Строк оскарження ухвали протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1