Справа № 145/1517/23
Провадження №1-кп/145/173/2023
ВИРОК

Іменем України

"17" жовтня 2023 р. смт. Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000147 від 21.07.2023р. по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, непрацюючої, одруженої, на утриманні має одну малолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , маючи зняті та погашені судимості за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, будучи обізнаною у тому, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 01 травня 2023 року № 245/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 годин 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб (тобто до 18 серпня 2023 року), вчинила умисний злочин за наступних обставин.

Так, 21.07.2023, близько 13:25 год., ОСОБА_4 спільно із чоловіком ОСОБА_5 , перебуваючи в якості відвідувачів в магазині «АТБ», що розташований по вул. Соборна, 68, в м. Гнівань, Вінницького району, Вінницької області помітила на стелажі залишений без нагляду гаманець, належний ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_4 вказала на гаманець ОСОБА_7 , який в подальшому узяв у руки даний гаманець та надав останній. Надалі, тримаючи гаманець який їй не належить, у ОСОБА_4 винник умисел щодо вчинення крадіжки грошових коштів із даного гаманця.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , з метою незаконного збагачення, з корисливих спонукань, під приводом відшукання власника, залишила ОСОБА_7 в приміщенні магазину, а сама з гаманцем вийшла з приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В подальшому, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, таємно, умисно, впевнившись, шо за її діями ніхто не спостерігає, знаходячись біля приміщення магазину «АТБ», шляхом вільного доступу, безперешкодно викрала із гаманця грошові кошти в сумі 3300 грн.

Надалі, ОСОБА_4 , намагаючись приховати протиправність своїх дій, повернулась до магазину та повернула гаманець ОСОБА_6 , залишивши певну суму грошових коштів для того, щоб остання не помітила крадіжки. Після вчинених дій з місця злочину зникла, розпорядившись викраденими коштами на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 3300грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), що вчинені в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнала повністю та підтвердила викладене в обвинувальному акті, щиро розкаялась у вчиненому та просила суд суворо її не карати, так як на утриманні має малолітню дитину.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, матеріальних претензій до обвинуваченої не має, просить суворо не карати.

Обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ст.349 КПК України показами обвинуваченої, яка повністю визнала себе винною у вчиненні злочину, суд визнав недоцільним дослідження доказів в частині допиту свідків щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, і вважає доведеним пред`явлене обвинувачення, а тому, суд, при дослідженні доказів, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , та дослідженням письмових матеріалів даного провадження.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченою та іншими учасниками судового розгляду зміст цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що згідно ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що згідно ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченій судом не встановлено.

За приписами ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, призначаючи покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченої, яка посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на утриманні має малолітню доньку ІНФОРМАЦІЯ_3 , думку потерпілої, яка просить суд обвинувачену суворо не карати, суд приходить до висновку, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкцій ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, звільнивши ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та покладенням передбачених ст.76 КК України обов`язків.

Процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Долю речових доказів по справі вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395, 532 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Визнати винною ОСОБА_4 у вчиненні кримінальниого правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України засуджену звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення і виконає покладені на неї відповідно до ст.76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до обвинуваченої не обирався.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 28.07.2023 року - скасувати.

Речові докази по справі після набрання вироком законної сили, а саме грошові кошти, у загальній сумі 3300грн. купюрами номіналом: 100 грн. серійний номер YС 2169618; 200 грн. серійний номер СН 7262718; 200 грн. серійний номер КЙ 2201287; 200 грн. серійний номер ХЖ 8877760; 200 грн. серійний номер СЛ 3331157; 200 грн. серійний номер ЄИ 5887236; 200 грн. серійний номер ВИ 8735527; 200 грн. серійний номер КГ 4744539; 200 грн. серійний номер ХА 6733880; 200 грн. серійний номер ГЄ 9230619; 200 грн. серійний номер ГЕ 0433140; 200 грн. серійний номер ДЕ 0429888; 200 грн. серійний номер ГГ 6096345; 200 грн. серійний номер ХА 9213138; 200 грн. серійний номер ЗА 8877527; 200 грн. серійний номер ХЕ 4989389; 200 грн. серійний номер ДД 6092040, що поміщені до паперового конверту білого кольору, який у подальшому скріплено клейкою стрічкою та опечатано печатками для пакетів відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, які добровільно видала ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та які належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - повернути останній.

Вирок може бути оскаржений сторонами виключно з підстав, передбачених ч.2 ст.394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_8