Справа № 527/2235/23
провадження № 1-кс/527/527/23
УХВАЛА

20 вересня 2023 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 04.09.2023 року про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

15.09.2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області від 04.09.2023 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000024 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

В обґрунтування скарги зазначила, що в провадженні СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000024 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

13.09.2023 вона отримала копію постанови слідчого ОСОБА_4 від 04.09.2023 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання її потерпілою

Вважає, що вказана постанова винесена без врахування вимог кримінально процесуального законодавства, її зміст не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання. Слідчим не було надано оцінки доводам заявника.

В зв`язку з викладеним, прохає: скасувати постанову слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 від 04.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0000024 від 07.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України; - зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

До судового засідання скаржник ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_6 направили заяви про розгляд скарги без їх участі, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 прохала в задоволенні скарги відмовити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, встановив наступне.

В провадженні СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебуває кримінальне провадження № 0000024 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

31.08.2023 року ОСОБА_3 направила слідчому клопотання про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0000024 від 07.07.2023 року за ч. 1 ст. 383 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення заявнику завдано моральної шкоди.

04.09.2023 року постановою слідчого СВ ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про відмову в задоволенні клопотання, було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 про визнання її потерпілою. Постанова отримана заявником 13.09.2023 року.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У свою чергу, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ч.1 ст. 55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення ( ч.2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого ( ч.3 ст. 55 КПК України).

При цьому, згідно ч.5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон надає слідчому або прокурору повноваження відмовити у визнанні особи потерпілим виключно за наявності очевидних і достатніх підстав вважати, що відповідна заява подана особою, якій не завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

В той же час, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова слідчого ОСОБА_4 не відповідає вимогам ст.ст. 55, 110 КПК України.

Слідчим не було надано оцінки доводам заявника щодо спричинення їй моральної шкоди.

Постанова про відмову в задоволенні клопотання від 04.09.2023 року не містить правового обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання ОСОБА_3 .

Крім того, в оскаржуваній постанові не зазначено очевидних та достатніх підстав вважати, що можливими протиправними діями заявникові не завдано матеріальної шкоди.

При цьому, слід відмітити, що очевидність і достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному конкретному випадку, виходячи із обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання особи потерпілим, і може полягати, зокрема, у такому: очевидна відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди, спричиненої особі, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою; наявність завданої кримінальним правопорушенням шкоди іншого виду, ніж передбачено ч. 1 ст. 55 КПК України; неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення.

Відповідно, слід констатувати, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам п.2 ч.5 ст. 110 КПК України, так як не є вмотивованою, адже її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим на підставі матеріалів кримінального провадження, зокрема, в ній має бути викладено обґрунтування, яке б підтверджувалося доказами, тому підлягає скасуванню.

В той же час, скарга в частині зобов`язання слідчого виконати вимоги ч. 2 ст. 55 КПК України, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до положень ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Слідчий суддя, виходячи з ч.5 ст.40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у провадженні на здійснення конкретних слідчих дій чи прийняття процесуальних рішень, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, однак він не може переймати на себе функції слідства (п.18 ч.1 ст.3, ч.3 ст.22 КПК України).

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 369- 372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 від 04.09.2023 про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілою у кримінальному провадженні №0000024 від 07.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України скасувати.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_4 повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою.

Ухвала оскарженню не підлягає, проте заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1