Справа №949/1905/23
Провадження №1-кп/949/260/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року

Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

представника потерпілої юридичної особи: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дубровиця, кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000212 від 28 липня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 липня 2023 року у вечірню пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , перебуваючи на прилеглій території адміністративного приміщення Сварицевицького старостинського округу Дубровицької міської ради Сарненського району, яке розташоване за адресою: вул. Шевченка, 37, с.Сварицевичі Сарненського району, Рівненської області, діючи з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, таємно викрали 40 (сорок) листів шиферу розмірами 1,75 м*1,13 м, вартістю 136,67 грн. за кожен, який належить Дубровицькій міській раді та, який знаходився на землі біля огорожі, в результаті чого заподіяли Дубровицькій міській раді матеріальної шкоди на загальну суму 5466,80 грн.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_4 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що в липні 2023 року він разом із ОСОБА_5 вирішили викрасти з прилеглої території приміщення Сварицевицького старостинського округу шифер, викравши який, вони його сховали у сусіда, а на наступний день до нього приїхали працівники поліції. Шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки, обіцяв, що більше такого не повториться та запевнив суд, що бажає відшкодувати повністю потерпілій стороні завдану матеріальну шкоду.

Будучи допитаним в ході судового розгляду в якості обвинуваченого, ОСОБА_5 свою вину у скоєному вищевказаному кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті. Додатково пояснив, що у липні 2023 року він разом із ОСОБА_4 викрали з прилеглої території Сварицевицького старостинського округу шифер. Шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки, обіцяв, що більше такого не повториться та запевнив суд, що також бажає відшкодувати потерпілій стороні завдану матеріальну шкоду.

В судовому засіданні представник потерпілої юридичної особи: ОСОБА_6 підтвердила викладені у обвинувальному акті обставини та додатково пояснила, що 27 липня 2023 року виявила, що з території приміщення Сварицевицького старостинського округу зник шифер. Після того вона пішла до ОСОБА_5 і запитала у нього, де шифер, оскільки відразу його запідозрила, але він нічого їй не відповів. Далі вона йому сказала, щоб він того ж дня його повернув. Проте, в той день шифер повернуто не було, а тому на наступний день ОСОБА_6 про вказаний факт повідомила працівників поліції. Далі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали працівникам поліції, де знаходився викрадений шифер. Також повідомила, що завдана шкода не відшкодована. При обранні міри покарання погоджується з думкою прокурора.

Прокурор в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити їм покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Оскільки обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю визнали себе винними, тому, за згодою сторін, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом було визнано недоцільним дослідження таких доказів по справі, як покази свідків та інші докази, що були зібрані в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності позиції, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються, учасникам судового провадження було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених, представника потерпілої юридичної особи та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують осіб обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Судом зроблений висновок про те, що вину обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведено повністю, а тому суд кваліфікує їх дії: за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (з наступними змінами), призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, згідно ст.12 КК України класифікується, як тяжкий злочин.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.63), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.64), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.65).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує те, що він раніше не судимий (а.п.45), на "Д" обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває (а.п.46), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.47).

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 , що передбачена ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст. 67 КК України щодо обвинуваченого, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка прокурора, думка представника потерпілої юридичної особи, які не наполягали на його суворості та ізоляції обвинуваченого від суспільства та вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України. Разом із тим, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, який є раніше не судимим, одружений, має трьох неповнолітніх дітей, що свідчить про соціально значиму поведінку та міцні соціальні зв`яки, також його поведінку до і після вчинення злочину, а також те, що він щиро розкаявся, суд вважає, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Визначаючи міру і вид покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує пом`якшуючу обставину та відсутність обтяжуючих покарання обставин. Суд приймає до уваги також те, що обвинувачений повністю визнавши свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся та надав показання, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, які були логічними і послідовними, що свідчить про його небайдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення. Крім того, судом враховується думка прокурора, думка представника потерпілої юридичної особи, які не наполягали на його суворості та ізоляції обвинуваченого від суспільства та вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст.185 КК України. Разом із тим, враховуючи характеризуючі дані про винну особу, який є одруженим, має двох дітей, раніше не судимий, що свідчить про соціально значиму поведінку та міцні соціальні зв`яки, а також враховуючи його поведінку до і після вчинення злочину, та те, що він щиро розкаявся, суд вважає, що обвинувачений не становить небезпеки для суспільства, а його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання у виді позбавлення волі і вважає за можливе, застосувавши ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, із встановленням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що буде відповідати тяжкості злочину та особі обвинуваченого, сприяти виправленню та попередженню у вчиненні ним нових злочинів.

Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.

Майнова шкода не відшкодована.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 478,00 грн., згідно вимог ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинувачених на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, до обвинувачених в ході судового розгляду не застосовувались.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального Кодексу України і призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Керуючись ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку терміном на 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 Кримінального Кодексу України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_5 обчислювати з моменту проголошення вироку.

Речові докази: 20 листів шиферу, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути власнику - Дубровицькій міській раді Сарненського району Рівненської області.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави витрати на залучення експерта в розмірі 239,00 грн. (двісті тридцять дев`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на залучення експерта в розмірі 239,00 грн. (двісті тридцять дев`ять гривень).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду

Суддя Дубровицького

районного суду

Рівненської області ОСОБА_1 .