ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 953/ 5452/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/ 755/24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження тримання під вартою обвинуваченому
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, з участю захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи не від кого не надходило, розглянувши, у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24.01.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_8 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000896 від 09.04.2023, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який неодноразово раніше судимий, останній раз: вироком Київського районного суду м. Харкова від 15.01.2021 за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 та обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України

Також відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в силу ст. 89 КК України не судима, має двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожному, продовжено строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 23.03.2024 року, включно, із визначенням кожному застави у розмірі 214 720 гр. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), при внесенні якої, визначено ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з-під варти звільнити та покласти на них обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він мешкає - м. Харків, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині продовження строку тримання під вартою, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, яку доповнила та в якій просить змінити міру запобіжного заходу на біль м`який, з можливістю в такий спосіб залишатися разом з дітьми.

В обґрунтування своїх вимог, обвинувачена посилається на недоведеність зазначених прокурором ризиків, які вважає припущенням. Вказує на те, що непричетна до вказаного кримінального провадження і хоче довести свою невинуватість у судових засіданнях, проте, хоче мати можливість на час розгляду кримінального провадження, мати можливість знаходитись поруч зі своїми дітьми та мати змогу опікуватися ними. Також просить взяти до уваги, що її співмешканець вказує на те, що вона не причетна до скоєного кримінального злочину. Вказане підтверджує і свідок, що є понятим. Наголошує на тому, що не бажає впливати на свідків, а навпаки впевнена в їх свідченнях, оскільки вони не мають жодних компрометуючих свідчень проти неї. Бажає бути разом зі своїми дітьми та довести свою невинуватість, прибуваючи до судових засідань за першим викликом суду. Також просить врахувати, що має міцні соціальні зв`язки: матір, яка опікується її дітьми, постійне місце проживання та місце реєстрації. Також має братів, один з яких в ЗСУ, а інший має постійну роботу, зі стабільним доходом. А тому, просить розглянути прохання про передання її на поруки її рідним та утримання , застосувавши до неї ст.180 КПК України.

Крім того, просить врахувати, що майже з самого початку війни, займалася волонтерською діяльністю у відомому благодійному фонді «Мирне небо Харкова», що підтверджує характеристика з фонду. Робота була не офіційною, проте стабільною, яка дозволяла утримувати та забезпечувати її неповнолітніх дітей та допомагати матері, яка є пенсіонеркою.

Враховуючи вищевикладене, просить взяти до уваги відомості про її сімейний стан, про соціальні зв`язки та змінити їй міру запобіжного заходу на більш м`який, а саме застосувати до неї ст.180 КПК України , або один з видів домашнього арешту, нічний або цілодобовий, за потреби застосувавши електронний фіксатор контролю. Зобов`язується без жодних нарікань, вчасно з`являтися та прибувати за кожною вимогою до суду та не порушувати часового та територіального ризику.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченої підтримав апеляційну скаргу обвинуваченої та просив її задовольнити.

Прокурор та обвинувачена в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, повідомлялись належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги, будь-яких заяв, які б свідчили про неможливість розгляду справи за їх відсутністю не надходило.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю обвинуваченої, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття, що відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки апеляційна скарга обвинуваченої не стосується погіршення її становища.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника обвинуваченої, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та відомості, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів провадження вбачається, що до Київського районного суду м. Харкова з Київської окружної прокуратури м. Харкова надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000896 від 09.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 11.04.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 07.06.2023 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 05.06.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 36 днів до 10.07.2023 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10.07.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 07.09.2023 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 22.08.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 20.10.2023 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.10.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 09.12.2023 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 28.01.2024 включно, з визнанням розміру застави.

Ухвалою колегії суддів Харківського апеляційного суду від 18.01.2024 апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишено без задоволення; ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30.11.2023 про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів до 28.01.2024 з визначенням застави у розмірі 214720 грн. залишено без змін.

В судовому засіданні прокурором Київської окружної прокуратури м. Харкова подано два клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно даних обвинувачених, зокрема ОСОБА_6 , суд вважав, що на цей час існують правові підстави для продовження застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожного, у вигляді тримання під вартою., вивчаючи при цьому, під час розгляду клопотання, можливості застосування відносно вказаних обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно даних обвинувачених, судом було враховано їх особи, зокрема, відносно обвинуваченої ОСОБА_6 те, що вона в силу ст. 89 КК України не судима, має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Також було враховано надану адвокатом характеристику голови Благодійної організації «Благодійний фонд «Мирне небо Харкова» від 07.07.2023, згідно якої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працювала в БФ БО «Мирне небо Харкова» на посаді пекаря з 01.08.2022 по 01.03.2023 як волонтер на безоплатній основі. За час роботи зарекомендувала себе сумлінним та дисциплінарним співробітником. Любить свою роботу, користувалася повагою серед співробітників, добре розвита відповідальність за безпеку інших. У відношеннях з колегами дружелюбна.

Крім того, судом було враховано довідку-характеристику з місця реєстрації, що міститься в матеріалах кримінального провадження, згідно якої, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має мати, батька, доньку та сина. Проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з дня народження, та по теперішній час. Конфліктів з сусідами та односельцями не має. Соціально-побітові умови проживання задовільні. Належним чином виконує батьківські обов`язки. Бере активну участь у навчанні та розвитку дітей. З початку військової агресії займалася волонтерством у благодійному фонді « ІНФОРМАЦІЯ_5 ». Скарг стосовно ОСОБА_6 до Старостинського округу не надходило.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд виходив з того, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій. При встановленні наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, судом встановлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , кожен, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, в сфері обігу наркотичних засобів, що має широку розповсюдженість серед населення, враховуючи дані про осіб обвинувачених та тяжкість покарання, що загрожує їм в разі визнання винуватими, суд вважав доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинувачених переховатися від суду, незаконний вплив на потерпілих, свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на теперішній час не зменшились, з урахуванням чого, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, із визначенням мінімального розміру застави, в межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214 720 гр. (2684 гр. х 80 = 214 720 гр.), для кожного з обвинувачених, який суд вважав достатнім для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України та вважаючи вказаний розмір застави таким, що не є завідомо непомірним для обвинувачених. При цьому, суд врахував, що будь-яких даних про неможливість обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_6 перебувати під вартою через стан здоров`я, матеріали, надані суду, не містять та стороною захисту не надані.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності на даній стадії судового провадженні підстав для зміни запобіжного заходу, обраного відносно вказаних обвинувачених.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченою переховуватися від суду або вчинити інший злочин, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що остання з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням обставин вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, а саме того, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні нею тяжкого злочину в сфері обігу наркотичних засобів, що має широку розповсюдженість серед населення, а також з урахуванням розміру покарання, яке може бути призначене обвинуваченій, в разі визнання винуватості, може свідчити про те, що обвинувачена може переховуватись від суду. При цьому, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду, що з урахуванням відомостей і конкретних обставин вчинення злочину, який інкримінується обвинуваченій, виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, не виключена можливість ОСОБА_6 впливати на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення та у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню.

Обґрунтованість обвинувачення підтверджується фактичними доказами, що містяться в матеріалах провадження. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим та не ефективним.

Порядок розгляду судом клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання". (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченій, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З висновками суду щодо доведеності наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченої, погоджується і колегія суддів.

Твердження в апеляційній скарзі щодо наявності у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, неповнолітніх дітей, постійного місця проживання, в даному випадку, не мінімізують наявність вказаних ризиків, до того ж, ці обставини існували на час здійснення обвинуваченою інкримінованих їй дій і не стали стримуючим фактором від вчинення таких дій.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовував в суді першої інстанції та мотивує при апеляційному розгляді, необхідність продовження такого запобіжного заходу, як тримання даної особи під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинуваченої та обставин кримінального провадження.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги обвинуваченої.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.ст.7, 176-206, 331,392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 422-1, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24 01 2024 року про продовження щодо обвинуваченої за ч.ч.2,3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на 60 днів, тобто до 23 03 2024 року, включно, з визначенням застави, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченої, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3