Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/32/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 436-2 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивнипького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0000300 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , уродженця с. Сокулук Киргизької республіки, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України, та призначено йому покарання у виді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 2 роки.

Згідно зі ст.76 КК України протягом іспитового строку покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення експертиз у розмірі 6040 грн. 64 коп.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 .

В апеляційній скаргі обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок суду скасувати, та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України у зв`язку з недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні злочину, відсутності складу злочину в його діях та виправдати його по ч.2 ст. 436-2 КК України.

Заявляє клопотання повторно дослідити:

1. Обставини зафіксовані у протоколі огляду телефону від 29 листопада 2022р. (т.1 а.п.94-144);

2.Обставини зафіксовані у протоколі огляду електронноїсторінки від 05 грудня 2022р. (т.1 а.п.169-208);

3. Обставини зафіксовані у висновку експерта від 16.01.2023р. №28 (т.1 а.п.154-168).

Згідно ст.ст.84,87 КПК України, заявляє клопотання (ч.3 ст.89 КПК) про визнання недопустимими доказами:

1. Протокол огляду телефону від 29 листопада 2022р. (т.1 а.п.94-144) який не був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції;

2. Протокол огляду електронної сторінки від 05 грудня 2022р. (т.1 а.п.169-208) який не був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції;

3. Висновок експерта від 16.01.2023р. №28 (т.1 а.п.154-168) який не був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції;

4. Акт огляду електронної сторінки від 15.11.2022р. зі скріншотами, стенограммою та диском до нього (т.1 а.п.10-46), який не оголошувався прокурором та не був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції;

5. Висновок спеціаліста №01-10/835/1 від 17.11.2022р. (т.1 а.п.48-62), який не оголошувався прокурором та не був предметом безпосереднього дослідження судом першої інстанції.

В порядку ч.3 ст.404 КПК України, в зв`язку з тим, що судом першої інстанції в порушенні ст.ст.23,84,87,89,104,105,237,350,357, 358,370,374 КПК України нижченаведені обставини було досліджено з порушенням норм процесуального права, заявляє клопотання повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, а саме:

1. Обставини зафіксовані у Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.п.1);

2. Обставини зафіксовані у Повідомленні про виявлення кримінального правопорушення (т.1 а.п.7);

3. Обставини зафіксовані на другому аркуші Акту огляду електронної сторінки - частково оголошений акт (Тн 1 а.п.11);

4. Обставини зафіксовані в матеріалах доручення про проведення слідчих дій (т.1 а.п.63-78);

5. Обставини зафіксовані в ухвалі слідчого судді від 25.11.2022р. (т.1 а.п.81-83);

6. Обставини зафіксовані у протоколі обшуку від 29.11.2022р. (додаток СД-диск не відтворювався), (т.1 а.п.84-91);

7. Обставини зафіксовані у протоколі огляду мобільного телефону (додаток СД-диск не відтворювався),(т.1 а.п.94-144);

8. Обставини зафіксовані у постанові про визнання речовими доказами (т.1 а.п.145);

9. Обставини зафіксовані у квитанції про отримання на зберігання речових доказів (т.1 а.п.146);

10.Обставини зафіксовані у Висновку експерта від 16.01.2023р. №28 (т.1 а.п.154-168);

11.Обставини зафіксовані у протоколі огляду електронної сторінки - частково оголошений протокол (додаток СД-диск не відтворювався), (т.1 а . п . 169-172,185, 187, 188, 194-208);

12.Мобільний телефон ОРРО А53 (т.1 а.п.146).

Згідно ст.ст.84,87 КПК України, заявляє клопотання (ч.З ст.89 КПК) про визнання недопустимими доказами:

1.Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1 а.п.1);

2.Повідомлення про виявлення кримінального правопорушення (т.1 а . п . 7 ) ;

3.Акту огляду електронної сторінки (т.1 а.п.10-26);

4.Матеріали доручення про проведення слідчих дій (т.1 а.п.63- 78) ;

5.Протокол обшуку від 29.11.2022р. з додатком СД-диском (т.1 а.п.84-91);

6. Протокол огляду мобільного телефону з додатком СД-диском (т.1 а.п.94-144);

7.Постанова про визнання речовими доказами (т.1 а.п.145);

8.Квитанція про отримання на зберігання речових доказів (т.1 а.п.146);

9.Висновок експерта від 16.01.2023р. №28 (т.1 а.п.154-168);

10. Протокол огляду електронної сторінки з додатком СД-диском (т.1 а.п.169-208);

11.Мобільний телефон ОРРО А53 (т.1 а.п.146).

Ухвала слідчого судді від 25.11.2022р. (т.1 а.п.81-83), яка небула об`єктом безпосереднього дослідження - не є доказом, а тому повинна бути виключена з мотивувальної частини вироку.

Мотивує свої доводи наступним.

Ввжає, що відмова у задоволенні клопотання сторони захисту в порядку п.3 ч.3 ст. 314 КПК України призвело до порушення права на захист від обвинувачення.

Мотивувальна частина вироку, що соціально орієнтований ресурс мережі Інтернет «Однокласники», є відкритий і до якого мають доступ всі користувачі зазначеного ресурсу, навіть ті, які мешкають на території України не відповідає дійсності, оскільки з 2017 інтернет провайдерам на території України заборонено надавати громадянам послуги зєднання з даним інтернет ресурсом.

Об`єктивна сторона складу кримінальн6ого правопорушення передбаченого ч.2 ст. 436-2 КК України не передбачає відповідальність особи за проставлення відміток, які відображають емоції та думки людини.

Жодної відповідальності в розумінні ч.2 ст. 10 Європейська конвенція з прав людини, за користування включаючи публікацію матеріалів, соціальною мережею «Однокласники» законодавством України не встановлено.

Суд у вироку не встановив та не описав, яким чином відбулось автоматичне поширення чотирьох публікацій.

Сторона обвинувачення не надала до суду жодного належного доказу, що саме внаслідок умисних дій обвинуваченого були поширені чотири публікації інших авторів.

В протоколі відсутні посилання та відображення на підписників та відвідувачів.

Суд першої інстанції в порушенні вимог ст.. 23 КПК України, 19 аркушів протоколу огляду електронної сторінки від 05.12.2022 не дослідив.

Зазначає, що клопотання сторони захисту судом було проігноровано та не надано оцінку.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що починаючи з квітня 2022 року громадянин України ОСОБА_6 перебуваючи за фактичним місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з власного аканту « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники», який є відкритий і до якого мають доступ всі користувачі зазначеного ресурсу мережі Інтернет, поширив матеріали, у яких міститься виправдовування, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

19.04.2022 ОСОБА_6 на власному аккаунті « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» поставив відмітку « ІНФОРМАЦІЯ_3 », чим автоматично поширив серед «Друзів» (всього 251 особа) та «Підписників» (всього 28 чоловік) свого аккаунту, а також всіх відвідувачів своєї сторінки, публікацію аккаунту « ОСОБА_10 » - відео з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », - в якій згідно висновку експерта судової лінгвістичної експертизи № 28 від 16.01.2023 міститься висловлювання, спрямовані виправданням збройної агресії Poсiї проти України.

ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_6 на власному аккаунті « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» поставив відмітку «Емоція Грущу», чим автоматично поширив серед «Друзів» (всього 251 особа) та «Підписників» (всього 28 чоловік) свого аккаунту, а також всіх відвідувачів своєї сторінки, публікацію аккаунта « ОСОБА_11 » - зображення з текстом, який починається словами: «ІНФОРМАЦІЯ_9 », - в тексті якої, згідно висновку експерта судової лінгвістичної експертизи № 28 від 16.01.2023, міститься глорифiкацiя учасника збройної агресiї Росiйської Федерацiї проти України.

ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 на власному аккаунті « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» поставив відмітку «Емоція Грущу», чим автоматично поширив серед «Друзів» (всього 251 особа) та «Підписників» (всього 28 чоловік) свого аккаунту, а також всіх відвідувачів своєї сторінки, публікацію аккаунта « ОСОБА_12 » - зображення з текстом, який починається словами: «ІНФОРМАЦІЯ_10», - в якій згідно висновку експерта судової лінгвістичної експертизи № 28 від 16.01.2023, міститься глорифiкацiя учасника збройної агресiї Росiйської Федерацiї проти України.

10.11.2022 ОСОБА_6 на власному аккаунті « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 в соціально орієнтованому ресурсі мережі Інтернет «Одноклассники» поставив відмітку «Емоція Грущу», чим автоматично поширив серед «Друзів» (всього 251 особа) та «Підписників» (всього 28 чоловік) свого аккаунту, а також всіх відвідувачів своєї сторінки, публікацію аккаунта « ОСОБА_12 » - зображення з текстом, який починається словами: « ІНФОРМАЦІЯ_8 » - в якій згідно висновку експерта судової лінгвістичної експертизи № 28 від 16.01.2023, міститься заперечення збройної агресiї Росiйської Федерацiї проти України.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та задовольнити їх, думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу обвинуваченого без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

У відповідності до ч.3 ст.404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Верховний Суд у своїй постанові від 10 червня 2020 року у справі № 712/2341/15-к (провадження № 51-6364км19) зазначив, що наявність підстав для зміни вироку або ухвалення апеляційним судом нового вироку не зобов`язує суд досліджувати всю сукупність доказів із дотриманням засади безпосередності, якщо він по-новому (інакше) не тлумачить доказів, оцінених у суді першої інстанції. У ч.2 ст.23 КПК України зазначено, що не можуть бути визнані доказами відомості, які містяться в показаннях, речах та документах, що не були предметом безпосереднього дослідження суду. Але якщо суд першої інстанції дослідив усі можливі докази з дотриманням засади безпосередності, а суд апеляційної інстанції погодився з ними, останній не має потреби знову досліджувати ці докази в такому ж порядку, як це було зроблено в суді першої інстанції.

Враховуючи, що повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду, то відмова в задоволенні клопотання щодо повторного дослідження доказів свідчить не про порушення кримінального процесуального закону та неповноту дослідження доказів, а про відсутність аргументованих доводів щодо необхідності цих дій.

Обвинувачений в клопотанні про повторне дослідження доказів порушував питання про повторне дослідження обставин зафіксованих у протоколі огляду телефону від 29 листопада 2022р.; обставин зафіксованих у протоколі огляду електронноїсторінки від 05 грудня 2022р.; обставин зафіксованих у висновку експерта від 16.01.2023р. №28; обставин зафіксованих у Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; обставин зафіксованих у Повідомленні про виявлення кримінального правопорушення; обставин зафіксованих на другому аркуші Акту огляду електронної сторінки; обставин зафіксованих в матеріалах доручення про проведення слідчих дій; обставин зафіксованих в ухвалі слідчого судді від 25.11.2022р.; обставин зафіксованих у протоколі обшуку від 29.11.2022р.; обставин зафіксованих у протоколі огляду мобільного телефону; обставин зафіксованих у постанові про визнання речовими доказами; обставин зафіксованих у квитанції про отримання на зберігання речових доказів; обставин зафіксованих у Висновку експерта від 16.01.2023р. №28; обставин зафіксованих у протоколі огляду електронної сторінки; мобільного телефону ОРРО А53, які були досліджені та оцінені судом першої інстанції.

Також зазначив про визнання недопустимими доказами: протоколу огляду телефону від 29 листопада 2022р.; протоколу огляду електронної сторінки від 05 грудня 2022 р.; висновоку експерта від 16.01.2023р. №28; акту огляду електронної сторінки від 15.11.2022р. зі скріншотами, стенограммою та диском до нього; висновоку спеціаліста №01-10/835/1 від 17.11.2022р.; Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; повідомлення про виявлення кримінального правопорушення; акту огляду електронної сторінки; матеріалів доручення про проведення слідчих дій; протоколу обшуку від 29.11.2022р. з додатком СД-диском; протоколу огляду мобільного телефону з додатком СД-диском; постанови про визнання речовими доказами; квитанції про отримання на зберігання речових доказів; висновку експерта від 16.01.2023р. №28; протоколу огляду електронної сторінки з додатком СД-диском; мобільного телефону ОРРО А53, які також були досліджені та оцінені судом першої інстанції.

Фактів неповного або з порушеннями дослідження судом першої інстанції обставин кримінального провадження в клопотанні не наведено, а доводи клопотання фактично зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції, викладеними у вироку суду щодо доведеності вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Крім того, клопотання про визнання доказів недопустимими обвинувачений та сторона захисту не заявляла, в суді першої інстанції, що свідчить про фактичну згоду з даним доказами, а колегія суддів підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання наведених доказів недопустимими не вбачає.

За таких обставин колегія суддів прийняла рішення про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту, оскільки визначених у ч.3 ст.404 КПК України підстав для повторного дослідження доказів в обґрунтування клопотання не зазначено.

Доводи обвинуваченого та його захисника про відсутність в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.436-2 КК України, колегія суддів вважає необгрунтованими виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 436-2 КК України кримінально карним діянням є виготовлення, поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, у тому числі шляхом представлення збройної агресії Російської Федерації проти України як внутрішнього громадянського конфлікту, виправдовування, визнання правомірною, заперечення тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, представників збройних формувань Російської Федерації, іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд та груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, а також представників окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та представників підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях України.

Об`єктивною стороною вказаного кримінального правопорушення являється - виправдання, визнання правомірною, заперечення збройної агресії росії проти України, розпочатої у 2014 році; тимчасової окупації частини території України; глорифікація відповідних осіб, пов`язані з виготовленням, поширенням вказаних матеріалів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України.

За змістом положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл. 28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою та відповідають фактичним обставинам справи.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження розгляд справи проведений з дотриманням вимог ст.22 КПК України.

Суд апеляційної інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження використав належні та допустимі заходи визначені чинним законодавством для забезпечення дотримання принципу змагальності сторін та під час розгляду апеляційних скарг у відповідності до вимог ст.22 КПК України створював необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції судом повно і всебічно було допитано всіх учасників судового розгляду, досліджено матеріали кримінального провадження.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції стороною захисту та обвинуваченим при оскарженні вироку не було зазначено на порушення вимог кримінального процесуального закону, що призвело для прийняття необгрунтованного та завідомо неправдивого рішення суду.

Доводи апеляційних вимог не містять посилань на те, що розгляд справи проводився із порушеннями, або не в повному обсязі, та є такими що носять оціночний характер щодо інкримінованого обвинуваченому злочину.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, за обставин, викладених у вироку, є обгрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту щодо наявності підстав для скасування вироку суду, оскільки суд першої інстанції не повністю встановив фактичні обставини справи, висновки суду першої інстанції щодо визнання винним обвинуваченого відповідають наведеному у вироку формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, а також форми вини і мотивів вчинення інкримінованого, згідно вироку, кримінального правопорушення.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Суд першої інстанції дослідив усі докази справи в повному обсязі, необхідному для встановлення обставин події злочину, дав їм належну оцінку як належним, допустимим, достовірним та достатнім та прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення, з наданням належної правової кваліфікації його діям, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги про неналежну оцінку доказів і невірної кваліфікації не знайшли підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, суд першої інстанції не лише зазначив докази винуватості обвинуваченого, але також дав детальну оцінку кожному з них та їх сукупності, належним чином мотивував висновки про те, що ці докази підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, навівши у вироку переконливі мотиви, з яких не прийняв до уваги доводи сторони захисту.

Згідно роз`яснень п.п.1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінатьного покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який вважається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання: визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, мас бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону, з матеріалів кримінального провадження убачається, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який середньої тяжкості та особливо тяжкий злочин, предмет злочинного посягання, наслідки злочину, особу винного.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом враховано тяжкість скоєного кримінального правопорушення, яке закон класифікує як не тяжкий злочин, особу винного, який є пенсіонером, осудний, одружений, не перебуває на обліку в КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» та КНП «Кіровоградський обласний наркологічний диспансер КОР» раніше не судимий. Відсутність обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України, що відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Суд першої інстанції в повній мірі враховував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скаргі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни - відсутні, а тому апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.06.2023 стосовно ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.436-2 КК України - без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2