Номер провадження: 11-сс/813/1884/23
Справа № 946/8690/23 1-кс/946/2612/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відео-конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 07.11.2023, якою в межах к/п №0001430 від 06.11.2023 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працюючого за наймом, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2024, без визначення розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання слідчого СВ №1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та застосовано відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2024, з утриманням в ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Мотивуючи зазначене рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України а також органом досудового розслідування було доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Окрім того, слідчий суддя враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України вважав за необхідне не визначати розмір застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, з огляду на наступне:

- слідчим суддею не враховано того, що органом досудового розслідування не було доведено існування в зазначеному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, натомість ОСОБА_7 визнає свою вину у вчинені злочину, жодним чином не переховувався від органу досудового розслідування;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має постійне місце роботи та проживання, стабільний дохід.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що 07.11.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а.с. 27-28), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З огляду на те, що в апеляційній скарзі не порушується питання щодо обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, колегія суддів вважає, що на теперішній час підозра останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України є обґрунтованою та полягає у тому, що він 05.11.2023 приблизно 16 год., перебуваючи у приміщенні буд. АДРЕСА_1 , де також перебував ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із останнім, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_10 не менше п`яти ударів руками та ногою в область голови, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді трьох саден лобної та тім`яної області голови, синця лівої щоки вилиці і нижнього повіка лівого ока, крововиливу і розриву слизової оболонки лівої половини верхньої і нижньої губи та лівої щоки, трьох ділянок крововиливу в м`які тканини голови, крововиливів під м`які мозкові оболонки правої лобної та тім`яної частини мозку, крововиливу під тверду мозкову оболонку правої половини черепу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та внаслідок стискання головного мозку крововиливом під тверду мозкову оболонку спричинили смерть ОСОБА_10 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 . Умисні дії ОСОБА_7 , які виразились у нанесенні тілесних ушкоджень, перебувають у прямому причинно - наслідкового зв`язку із настанням смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Зазначена підозра ОСОБА_7 , підтверджується матеріалами, доданими до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Колегія суддів також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно із п.п. 34-36 рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України», обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла бути підставою для його першого взяття під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд погоджується із висновками слідчого судді, звертає увагу на те, що в зазначеному кримінальному провадженні існують доведені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_7 може вдатись до спроб переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, відповідальність за який встановлена у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; останній особисто знайомий із свідками в зазначеному кримінальному провадженні, більш того один із свідків є його батько та інший малолітньою особою; не одружений.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів доходить переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Разом із цим, апеляційний суд приймає до уваги посилання сторони захисту з приводу того, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має постійне місце роботи та проживання, проте зауважує на тому, що зазначені обставини не були стримуючим фактором не вчинення інкримінованого йому злочину, а також не свідчать про відсутність вище встановлених апеляційним судом ризиків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою, ні слідчим суддею, ні апеляційним судом під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

Окрім того, відповідно до приписів п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному проваджені щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, що спричинив загибель людини, слідчий суддя вірно застосував відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайсуду Одеської обл. від 07.11.2023, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 04.01.2024, без визначення розміру застави - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4