Справа № 953/9362/23
н/п 1-кс/953/7705/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" жовтня 2023 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001277 від 12.05.2023 року, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишнопіль, Старокостянтинівського району, Хмельницької області, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні дочку, 2020 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця Збройних Сил України військової служби за мобілізацією з 01.09.2022 року, гранатометника першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 115 КК України

Встановив:

02.10.2023 до суду надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001277 від 12.05.2023 року, відносно ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області з 26.09.2023 на підставі постанови прокурора про доручення здійснення досудового розслідування іншому орану досудового розслідування від 18.09.2023, проводиться досудове розслідування за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001277 від 12.05.2023 за ч. 1 ст. 115 КК України за підозрою громадянина України ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 12 травня 2023 року військовослужбовець Збройних сил України - солдат служби за мобілізацією, гранатометник першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував за місцем тимчасової дислокації військової частини, тобто за адресою: АДРЕСА_2 , де відпочивав після добового чергування.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Згідно ст. 27 Конституції України ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини. Кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення - злочин, за наступних обставин.

Так, 12 травня 2023 року, близько о 17 годині 45 хвилин (більш точного часу вставити під час досудового розслідування не виявилось за можливе), військовослужбовець Збройних сил України, ОСОБА_6 , перебував за місцем тимчасової дислокації військової частини, тобто за адресою: АДРЕСА_2 де після добового чергування, в порушення статуту Збройних сил України, розпивав спиртні.

Під час вживання спиртних напоїв до ОСОБА_6 звернувся старший солдат ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який намагався припинити розпиття алкогольних напої. Проте, між останніми відбувся конфлікт через особисті не приязні стосунки, внаслідок чого у ОСОБА_6 , на ґрунті раптових виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_7 , використовуючи при цьому у якості знаряддя вчинення злочину, закріплений за ним АКС-74 кал. 5,45 мм., № НОМЕР_2 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та бажаючи настання саме таких наслідків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, старший солдат служби за мобілізацією, гранатометник першого стрілецького відділення першого стрілецького взводу першої стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні кімнати житлового будинку АДРЕСА_2 , використовуючи закріплену за ним автоматичну зброю марки АКС-74 кал. 5,45 мм., № НОМЕР_2 ., здійснив постріл у ділянку шиї ОСОБА_7 , який внаслідок вогнепального кульового поранення, помер на місці.

Згідно вимог ст. ст. 42, 276-278 КПК України 13.05.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

15.05.2023 Червонозаводським районним судом м. Харкова стосовно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11.07.2023.

08.06.2023 відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 13.08.2023 включно.

10.08.2023 відносно ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 08.10.2023 включно.

Підставою для звернення до слідчої судді із клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали наявність достатніх підозр вважати, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України та наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала.

Прокурор зазначив, що зібрані докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

Підозрюваний та його адвокат з приводу клопотання прокурора фактично не заперечували, однак просили визначити відносно підозрюваного заставу.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001277 від 12.05.2023 року, за ч.1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_6 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку та є громадянином України.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч ч.1 ст. 115 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: Протокол огляду місця події від 13.05.2023, в ході котрого виявлено та вилучено предмет схожий на автомат АК 74 з маркуванням « НОМЕР_2 » 1989 р.в., 21 предмети ззовні схожі на патрони калібру 5.45 мм, одна гільза від патрону 5.45мм, змиви з цівки, автоматичної рукоятки та прикладу.Протокол огляду трупа від 13.05.2023, в ході котрого встановлено особу, якою являється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .Протокол допиту свідка ОСОБА_8 , який повідомив, що 12.05.2023 близько 18:00 по по радіостанції від командира 1-ї роти 36 окремого стрілецького батальйону стало відомо, що в 1-му взводі сталась надзвичайна ситуація. Прибувши на місце події, в коридорі він побачив тіло ОСОБА_7 без ознак життя, на подвір`ї, перед входом до будинку лежав зв`язаний по рукам і ногам солдат ОСОБА_6 , який знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. Протокол допиту свідка ОСОБА_9 , який вказав на те, що 12.05.2023 близько 17:00, повертаючись до будинку, він почув постріл, згодом з будинку вийшов солдат ОСОБА_6 , котрий тримав в руках автомат. Заглянувши всередину будинку, ОСОБА_10 помітив, що при вході до будинку на підлозі лежить ОСОБА_7 . Вихопивши з рук ОСОБА_6 автомат, залишив його у будинку, у той момент, поки останній знаходився у подвір`ї. До будинку підбігли інші військовослужбовці, які наказали ОСОБА_6 лягти на землю та зв`язали його. Зі слів ОСОБА_9 , ОСОБА_11 являвся керівником солдата ОСОБА_6 , та між ними виникали конфлікти через те, що останній часто зловживав спиртні напої. Протокол допиту свідка ОСОБА_12 , який повідомив, що 12.05.2023 приблизно 17:00 до двору будинку зайшов ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 . ОСОБА_7 запитав у ОСОБА_6 , чи довго його чекати, на що останній проігнорував питання. В подальшому вони зайшли до будинку, ОСОБА_12 залишився на вулиці та почув звук пострілу з будинку. Заглянувши всередину, побачив, що ОСОБА_13 присівши, тримав на руках ОСОБА_7 , та прохав викликати медиків. Коли повернулись з допомогою, то виявили на землі зв`язаного по рукам і ногам ОСОБА_6 . Зі слів ОСОБА_12 між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були неприязні відносини. Протокол допиту свідка ОСОБА_14 , який повідомив, що 12.05.2023 приблизно о 17:00, перебуваючи на місці дислокації, почув постріл у будинку. Побачив, як на підлогу падає ОСОБА_7 , та встиг частково його підхопити. В цей момент з кімнати вибіг ОСОБА_15 з автоматом в руках та направився до виходу з будинку. ОСОБА_7 помер практично одразу. Вийшовши на вулицю помітив зв`язаного ОСОБА_6 . Між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були неприязні стосунки через постійні зауваження ОСОБА_6 про зловживання алкоголем. Протокол допиту свідка ОСОБА_16 , котрий вказав на те, що 12.05.2023 приблизно о 17:00, перебуваючи в кімнаті будинку, на місці дислокації, до кімнати зайшов ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , останній вказав ОСОБА_6 збирати речі тому що треба їхати, на що ОСОБА_6 перепитав, чи дійсно йому збиратись щоб їхати. З припущень, ОСОБА_16 зрозумів, що їхати вони повинні були на освідування, через те, що ОСОБА_6 знаходився в стані сильного алкогольного сп`яніння. В момент, почувши постріл, підхопився на ноги та побачив, що ОСОБА_7 впав на руки ОСОБА_14 , а ОСОБА_6 вийшов з кімнати, тримаючи в руках автомат. ОСОБА_16 одразу вибіг у бік місця мешкання ОСОБА_7 , щоб покликати допомогу. Прибігши назад, він побачив зв`язаного ОСОБА_6 та дізнався, що ОСОБА_7 помер. Протокол затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.05.2023.Повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.05.2023. Протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 , котрий який у своїх показах підтвердив факт пострілу ним з автомату у ОСОБА_7 . Висновком судово-балістичної експертизи № СЕ-19/121-23/11269-БЛ від 13.09.2023, згідно якої «надана для дослідження деформована оболонкова куля колишнього бойового проміжного патрона 5,45х39 АК була вистріляна з представленого для експертизи бойового автомата «АК-74» калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 , 1989 р.в.. Надана для дослідження гільза проміжного патрона 5,45х39 АК була вистріляна з представленого для експертизи бойового автомата «АК-74» калібру 5,45 мм, № НОМЕР_2 , 1989 р.в.»

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується.

Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст. 115 КК України за викладених у клопотанні обставин. Даних на спростування зазначеного стороною захисту не надано.

Вказане може бути підставою для продовження заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченого п.1,3,5 ст.177 КПК України, і стороною захисту не спростовані дані висновки.

Крім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідча суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

ОСОБА_6 є військовослужбовцем за мобілізацією, за місцем служби характеризується задовільно, раніше не судимий, зареєстрований та проживає в Хмельницькій області, з його слів одружений та має дочку 2020 р.н., однак документів на підтвердження зазначеного не надав, і всі ці обставини у сукупності свідчить про наявність ризиків щодо переховування від органів досудового розслідування. Під час розгляду клопотання не надані відомості про неможливість перебування в умовах тримання під вартою за станом здоров`я.

Також, ОСОБА_6 достовірно розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, а отримавши копії окремих матеріалів кримінального провадження та усвідомивши перелік можливих свідків, яким відомо про вчинення інкримінованого йому злочину, має реальну можливість впливати на останніх, які в свою чергу, можуть відмовитись від надання показань або надати неправдиві покази.

Також, ОСОБА_6 може продовжити вчинення подібних кримінальних правопорушень, враховуючи перебування його на військовій службі та дані про його особистість щодо вживання спиртних напоїв.

Відтак, є достатні дані вважати, що ризики, передбачені у п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_6 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Доводи захисту не спростовують висновків слідчого судді з даного питання.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя вважає, що з урахуванням характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , наслідки від дій підозрюваного, те, що злочин вчинений під час дії воєнного стану, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства так і держави в цілому, сукупність обставин, на підставі яких встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, даних по особі підозрюваного, вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення підозрюваним виконувати покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, в умовах дії воєнного стану на території України.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі застава, домашній арешт, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

За таких обставин клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, слідча суддя не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, що є наслідком смерть людини. Доводи захисту щодо обрання застави в даному випадку є необґрунтованими та безпідставними.

В розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів»

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

Постановив:

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 41 дня, тобто до 13 листопада 2023 року включно.

Зобов`язати старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_4 , негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про продовження тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 13.11.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя