Справа № 947/50/24
Провадження № 1-кп/947/649/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2024 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001728 від 06.12.2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Донецьк, не одруженого, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , як ВПО, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У невстановленому місці та часі, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, що належить потерпілому ОСОБА_4 з метою власного збагачення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 03.12.2023 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами), з корисливих мотивів, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації злочинного умислу, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з приміщення квартири АДРЕСА_3 таємно викрав майно, що належить ОСОБА_4 ., а саме: золоті сережки 583 проби, у вигляді ромба (роза), загальною вагою 4,54 г., чистою вагою 4,51 г., золоті сережки із розовими камінцями 583 проби, загальною вагою 2,13 г., чистою вагою 1,65 г., вартістю 1362,60 гривень, золотий перстень з одним камінням 583 проби, загальною вагою 6,49 г., чистою вагою 5,11 г, вартістю 6962,89 гривень, ланцюжок довжиною 54 см., виготовленого з ювелірного сплаву на основі золота 585 проби, масою 2,006 г., вартістю 5153,06 гривень, з кулоном у формі серця виготовленого з ювелірного сплаву на основі золота 585 проби, масою 0,920 г., вартістю 2363,32 гривні.

Далі, ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд,спричинивши ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 15841 гривень 87копійок.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно вчинив інкриміновані йому злочини при обставинах викладених в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєних ним злочинів, фактичні обставини справи не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: 03.12.2024 року в вечірній час доби, він повернувся в квартиру, яку спільно винаймав з ОСОБА_4 та її товаришем, за адресою: АДРЕСА_4 , під час відсутності потерпілої з її скриньки взяв золоті вироби, після чого здав їх в ломбард. Гроші які отримав витратив на поїздку в м. Днепр, де був затриманий працівниками поліції. Цивільний позов визнає в повному обсязі. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням цивільного позову, матеріалів характеризуючи його особу.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченогоОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин які обтяжують покарання, приймаючі до уваги обставини скоєного злочину, публічно вибачився перед потерплою, враховуючи вищезазначені обставини, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею кримінальних правопорушень у майбутньому.

Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 30 000 гривень, яка складається з вартості викрадених золотих виробів.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам фізичної особи, відшкодовується в особою, яка її завдала.

Суд, дослідивши докази надані потерпілою ОСОБА_4 на підтвердження заявленого цивільного позову до обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди дійшов висновку, що наведений позов підлягають задоволенню в повному обсязі, враховуючі вартість викрадених у потерпілої речей. Крім того суд враховую позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо визнання цивільного позову в повному обсязі.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання за ч.4 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_5 за комплексну судову експертизу металів і сплавів та товарознавчу експертизу в загальні сумі 6815, 52 гривні.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 30 000 гривень.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1