Справа № 206/4748/23
Провадження № 1-кп/206/257/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні питання щодо можливості призначення до судового розгляду кримінального провадження № 0000663 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, внесеного 27 вересня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000663 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив призначити судовий розгляд на підставі вказаного обвинувального акту та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого, оскільки строк застосування запобіжного заходу спливає та ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти призначення судового розгляду, однак просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, оскільки ризики, про які вказує прокурор жодним чином не підтверджуються, обвинувачений вважає сфабрикованою справу проти нього та вже майже 9 місяців перебуває під вартою.

Заслухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд прийшов до висновку, що обвинувальний акт підлягає призначенню до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Згідно з ч. 10 ст. 615 КПК України, кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено довічне позбавлення волі, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів, крім здійснення кримінального провадження у суді, в якому до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною було визначено склад суду за участю присяжних.

Кримінальне провадження підсудне Самарському районному суду м. Дніпропетровська, обвинувальний акт відповідає вимогам, встановленим КПК України, підстави для повернення акту прокурору, закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 176 КПК України тримання під вартою є одним з різновидів запобіжних заходів. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ст. 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Отже, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, усвідомлює, що він обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, через що може переховуватися від суду.

Суд також погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки продовжуючи знаходитись на свободі ОСОБА_7 може продовжити надавати представникам збройних сил та спецслужб РФ координати розташування підрозділів та техніки ЗС України, об`єктів критичної інфраструктури, а також продовжити надавати представника РФ допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Крім цього, суд враховує характер кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, практику Європейського суду з прав людини - п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Судом встановлено, що запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення нових злочинів становить суспільний інтерес. Цей інтерес має превалююче значення та виправдовує продовження обвинуваченому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення або підозри самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення або підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас із цим, суд не може погодитись із доводами прокурора про наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки його наявність обґрунтована тим, що наразі не всі співучасники затримані, триває встановлення та допит свідків, а також проведення судових експертиз, в той час, як досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженню вже завершено.

Доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про непричетність останнього до вчинення вказаного кримінального правопорушення враховуються судом, однак вони не є такими, які б слугували підставою на підготовчому засіданні змінювати обвинуваченому запобіжний захід.

Отже, з метою запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, з урахуванням вимог ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Задовольняючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає правильним не визначати розмір застави, оскільки інкримінований ОСОБА_7 злочин полягає у державній зраді, вчиненій в умовах воєнного стану.

Продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 182, 197, 314-316, 331, 350, 376 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА :

Кримінальне провадження № 0000663 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України призначити до судового розгляду у судовому засіданні на 24 жовтня 2023 року о 12 30 год. в приміщенні Самарського районного суду м. Дніпропетровська.

Розгляд кримінального провадження, у відповідності до ч. 10 ст. 615 КПК України, здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 діб, а саме до 14 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Повний текст ухвали складено 17 жовтня 2023 року.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3