Справа №694/2227/23
провадження № 1-кс/694/788/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 року м. Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову уповноваженої особи на здійснення дізнання СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31.08.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000374 від 26.07.2023 р.,

встановив:

До Звенигородського районного суду Черкаської області 18.09.2023 надійшла зазначена скарга ОСОБА_3 на постанову уповноваженої особи на здійснення дізнання СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31.08.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000374 від 26.07.2023 р.

Скарга мотивована тим, що СД Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000374 від 26.07.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

12.09.2023 р. скаржником отримано постанову про закриття вказаного кримінального провадження, винесену уповноваженою особою на здійснення дізнання СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31.08.2023. З зазначеною постановою не погоджується, оскільки вважає її необґрунтованою та немотивованою, винесену з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, а досудове слідство таким, що проведено неповно, без всебічного встановлення обставин кримінального правопорушення.

За змістом вказаної скарги просить скасувати як незаконну постанову уповноваженої особи на здійснення дізнання ОСОБА_4 від 31.08.2023 року про закриття кримінального провадження № 0000374, яке розслідувалось за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 18.09.2023 року матеріали зазначеної скарги були передані судді ОСОБА_1

19.09.2023 року за скаргою було відкрито провадження і призначено судовий розгляд на 26.09.2023.

В судове засідання скаржник не з`явився, подав заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав.

Представник Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду було надано для огляду в судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000374 у одному томі.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду скарги слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом положень п. 18 ч. 1 ст.3 КПК України передбачено, що слідчим суддею, крім іншого, є суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, пунктом 3 ч.1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника, потерпілого, його представника чи законного представника оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора, в порядку п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Відповідно до положень Глави 24 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Для виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Метою досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобом збирання доказів, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно із ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

На виконання вимог частини 1 статті 92 КПК України, слідчий зібрав не усі можливі, процесуально зафіксовані, перевірені та оцінені докази, перераховані у статті 91 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. 215 КПК України, досудове розслідування здійснюється у формі досудового слідства. Глава 19 КПК України визначають форму та регламентує порядок проведення досудового слідства. Разом з цим необхідно зауважити, що не встановлюється переліку процесуальних та слідчих дій, які обов`язково належить здійснити під час досудового розслідування для його закінчення. Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, самостійно визначає обсяг перевірочних дій, достатніх за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності

до положень ч. 2 ст. 283 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Таким чином слідчий суддя зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення здійснюється, коли встановлено, що подія, з приводу якої внесені відомості до ЄРДР сама по собі не є кримінальним правопорушенням, оскільки відсутній хоча б один із елементів складу злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 КПК України, яка кореспондується з ч. 5 ст. 40 КПК України, прокурор, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора, слідчого. Таким чином, слідчий правомірно визначив перелік слідчих дій, проведення яких забезпечило з`ясування відсутності складу злочину.

Разом з тим дізнавач виніс оскаржувану постанову у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення при цьому не вказавши який саме з елементів складу даного правопорушення відсутній у даному випадку. Постанова обмежена виключно описом подій, які були встановлені органом досудового розслідування а мотиви і обґрунтування вказаного висновку не надані. Після опису подій без обґрунтувань дізнавач дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

При цьому дізнавач посилається на те, що тілесні ушкодження отримані потерпілим з необережності і в діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.

Проте такі висновки дізнавача слідчий суддя вважає передчасними, оскільки, що відповідно до ст. 173 КУпАП встановлена відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурна лайка в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян. Тобто з об`єктивної сторони хуліганство, незалежно від виду відповідальності характеризується порушенням громадського порядку, а з суб`єктивної - умисною виною та мотивом явної неповаги до суспільства.

Згідно матеріалів кримінального провадження, пояснень учаників конфлікту вбачається, що конфлікт між сторонами відбувся не на ґрунті хуліганства, а на ґрунті особистих неприязних стосунків. Тому, в даному випадку, відсутні такі суб`єктивні ознаки, як мотив вчинення і направленість умислу, котрі є основними критеріями, які відрізняють дрібне хуліганство від суміжних правопорушень та злочинів.

Крім того під час проведення досудового розслідування дізнавачем не було допитано свідка ОСОБА_6 про присутність якого при події прямо вказує потерпілий і вказане не заперечується ОСОБА_5 .

Відтак слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова не відповідає положенням ст. 110 КПК України, оскільки матеріали, додані до скарги містять відомості про спричинення потерпілому, тілесних ушкоджень, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи та недопитаний єдиний свідок на якого вказують учасники події. В постанові про закриття кримінального провадження не обґрунтовані підстави за якими дізнавач прийшов до висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, відсутнє посилання на докази, які спростовують спричинення потерпілому тілесних ушкоджень особою, на яку вказує потерпілий та за вказаних ним обставин, тобто дізнавачем не виконано всіх необхідних слідчих дій на з`ясування дійсних з обставин справи та не отримано всіх належних і допустимих доказів, які б мали наслідком прийти до висновку про відсутність

складу кримінального правопорушення.

З огляду на наведене слідчий суддя констатує, що на виконання вимог ст. 110 КПК України, постанова дізнавача про закриття кримінального провадження не може вважатися вмотивованою, хоча її зміст і відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи.

Таким чином дізнавач прийняв рішення про закриття кримінального провадження передчасно і винесена постанова не є вмотивованою, відтак підлягає скасуванню.

Решта доводів скарги слідчим суддею не приймається до уваги, оскільки вони не є визначальними для встановлення обґрунтованості постанови дізнавача про закриття кримінального провадження.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути постановлена ухвала про задоволення скарги (ч. 2 ст. 307 КПК України).

Керуючись ст.ст. 7,9,303-307, 309, 372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову уповноваженої особи на здійснення дізнання СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31.08.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000374 від 26.07.2023 р. - задовольнити.

Постанову уповноваженої особи на здійснення дізнання СПД №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 31.08.2023 р. про закриття кримінального провадження № 0000374 від 26.07.2023 р. скасувати та направити матеріали кримінального провадження для продовження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1