Справа № 756/7708/20
Номер провадження № 1-кп/756/450/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва кримінальне провадження, внесене 04.03.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001633, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має повну загальну середню освіту, проходить службу за мобілізацією в лавах ЗСУ, є учасником бойових дій, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 03.03.2020, близько 20:00 год., ОСОБА_4 знаходився поряд із будинком № 18, що по вул. Вишгородській в м. Києві, де на землі побачив та підібрав кастет який поклав до внутрішньої кишені сумки, яка на той момент була при ньому, чим почав носити касет, який є різновидом холодної зброї, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, продовжуючи свої дії, ОСОБА_4 попрямував до будинку № 18/2, який розташовано по вул. Вишгородській в м. Києві, але був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених предметів, ОСОБА_4 повідомив, що у нього є предмет ззовні схожий на кастет, який він носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Після цього на місце події було викликано слідчо-оперативну групу Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, після приїзду якої у присутності двох понятих ОСОБА_4 самостійно дістав із внутрішньої кишені сумки, яка на той час була при ньому, предмет ззовні схожий на кастет з отворами для пальців.

Під час досудового розслідування встановлено, що наданий на дослідження предмет є кастетом (контактною не клинковою холодною зброєю ударно-дробильної дії), який є різновидом холодної зброї.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 263 КК України, а саме носіння кастету без передбаченого законом дозволу.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 03.03.2020, близько 20:00 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Вишгородська, біля будинку № 18 він дійсно побачив та підібрав кастет, який поклав до кишені своєї сумки. Після він попрямував у власних справах. У той же день, близько 23:25 год., за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, буд. 18/2, він був зупинений працівником поліції, де добровільно надав предмет схожий на кастет. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, просить надати шанс виправитися, зокрема призначити не суворе покарання у виді іспитового строку, оскільки наразі він проходить службу в лавах ЗСУ на посаді старшого солдата.

При цьому просив урахувати, що він проходив службу в лавах ЗСУ під час особливого періоду та отримав статус учасника бойових дій у 2018 році. Наразі так само мобілізований до лав ЗСУ на час воєнного стану, проходить службу на посаді старшого солдата. Одружений та має трьох малолітніх дітей.

2.1.2. Прокурор у судовому засіданні зазначила, що в судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком н 1 (один) рік, із застосування положень 75, 76 КК України строком на 1 (один) рік. Також прокурор просила урахувати, що на її думку існує обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювались.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним в судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, а саме у носінні кастету без передбаченого законом дозволу.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засуджує свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. Між тим, під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 має статус учасника бойових дій, який ним отримано в 2018 році, а також має на своєму утриманні трьох малолітніх дітей ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ).

Надаючи оцінку тому, що діти перебувають саме на утриманні обвинувачення, суд виходить із того, що обвинувачений наразі проходить службу в лавах ЗСУ, а дружина обвинуваченого ОСОБА_9 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення ( ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) трирічного віку.

3.3. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, перебування на утриманні трьох малолітніх дітей, наявність статусу учасник бойових дій.

3.4. При цьому обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

4.2. Отже, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, на підставі ст. 65 КК України, ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особу обвинуваченого, який має місце реєстрації та проживання, освіту, одружений, проходив військову службу під час особливого періоду, а також проходить службу в лавах ЗСУ за мобілізацією (мобілізований 29.04.2022) на час воєнного стану. Також варто урахувати, що наразі ОСОБА_4 має незадовільний стан здоров`я, оскільки має захворювання: кістозно-солідне об`ємне утворення супраселярної локалізації. Атрофія правого зорового нерву. Цефалгічний, астено-невролтичний синдроми.

4.3. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66, 69-1 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання обвинуваченому в виді позбавлення строком на 1 рік, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Покладення додаткових обов`язків, ураховуючи особистість обвинуваченого та проходження останнім служби в лавах ЗСУ, на думку суду, не є доцільним.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3 Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз № 26-128 від 18.06.2020 у сумі 1307 грн 60 коп., № 11-2/1876 від 13.04.2020 у сумі 1307 грн 60 коп., які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 у загальній сумі 2615 грн 20 коп. на користь держави.

5.4. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України (психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0.168 г. та кастет), які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили - не обирати.

Процесуальні витрати за проведення експертиз № 26-128 від 18.06.2020 у сумі 1307 грн 60 коп., № 11-2/1876 від 13.04.2020 у сумі 1307 грн 60 коп. стягнути з ОСОБА_4 у загальній сумі 2615 грн 20 коп. на користь держави.

Речові докази:

- психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0.168 г. та кастет, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1