Справа № 171/271/24
Провадження № 1-кп/177/115/24
У Х В А Л А

Іменем України

12 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

судді - ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі, матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000550 від 17.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 426-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Криворізького районного суду Дніпропетровської області, на підставі ухвали Дніпровського апеляційного суду від 09.02.2024 про передачу справи для здійснення судового провадження, надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просить призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України. Підстави для закриття справи, внесення подання про визначення підсудності, повернення обвинувального акта прокурору - відсутні. Угоди в рамках даного кримінального провадження не укладалися.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, яке прокурор обґрунтовував наявністю обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину та існуванні, не зменшення ризиків визначених 1, 3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Так, ризик переховування від суду прокурор обґрунтовував тим, що під тиском тяжкості можливого покарання, з метою уникнення відповідальності, обвинувачуй може вдатися до переховування, в тому числі на непідконтрольній території. Будучи військовослужбовцем, виконуючи бойові завдання, обвинувачений може переміщуватися по території України, що спричинятиме неявки до суду та не забезпечить розумність строків судового розгляду. Ризик незаконного впливу на свідків, потерпілого прокурор обґрунтовував тим, що будучи обвинуваченим у вчиненні особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, знаючи потерпілих та свідків, покази яких мають доказове значення та які ще не допитані судом, обвинувачений може вдатися до впливу на них.

Ризик можливого перешкоджання кримінальному провадженню прокурор обґрунтовував тим, що перебуваючи на волі, з метою ухилення від відповідальності, обвинувачений може вчинити самокалічення або симуляцію хвороби, вдатися до обману чи підробленням, щоб не перебувати в умовах ізоляції. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення прокурор обґрунтовував тим, що з метою уникнення кримінальної відповідальності, перебуваючи на волі, обвинувачений може вдатися до самовільного залишення місця несення служби, вчинивши кримінальні правопорушення передбачені ст. 407, 408 КК України. Прокурор обґрунтував позицію щодо того, що більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити досягненню завдань кримінального судочинства.

Потерпілий у ході підготовчого судового засідання висловив позицію щодо можливості призначення справи до судового розгляду, наполягав на продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого. Пояснив, що такого відношення до себе, яке було вчинено обвинуваченим ще не відчував, інкриміновані події постійно відтворюються в його пам`яті.

Обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти призначення справи до судового розгляду, але висловили заперечення щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник зазначав про необхідність обрання більш м`якого запобіжного заходу, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу, оскільки обвинувачений розуміє протиправність своїх, дій готовий нести відповідальність за вчинене, вибачився перед потерпілим у підготовчому засіданні, має міцні соціальні зв`язки, одружений та має дітей, бажає продовжувати несення військової служби, за яку має заохочення. Захисник вказував на необґрунтованість ризиків заявлених прокурором, адже обвинувачений не має наміру самокалічення, не має наміру впливати на свідків та потерпілого, виведений поза штат, але бажає продовжувати військову службу.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду з наступних підстав.

Дане кримінальне провадження підсудне Криворізькому районному суду Дніпропетровської області, оскільки підсудність визначена судом апеляційної інстанції порядку ст. 34 КПК України.

Підстав для прийняття рішень визначених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України судом не встановлено.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України.

Отже, перешкоди для призначення кримінального провадження до судового розгляду у суду відсутні.

Судом визначено, що судовий розгляд кримінального провадження має проводитись у відкритій формі судового засідання.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 09.02.2024 до Криворізького районного суду Дніпропетровської області надійшов вказаний обвинувальний акт, за яким ОСОБА_5 висунуто обвинувачення за ч.5 ст. 426-1 КК України. В рамках даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 18.12.2023 відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід, строк застосування якого спливає 14.02.2024.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання і завершити розгляд справи до закінчення строку дії запобіжного заходу, об`єктивно не надається можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого військового кримінального правопорушення, пов`язаного з застосуванням насильства щодо підлеглого, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років, що свідчить про існування ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення відповідальності, під впливом остраху тяжкості покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого, у разі доведення його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення.

Обґрунтованим та доведеним перед судом прокурором суд вважає ризик можливого впливу на потерпілого та свідків, які враховуючи стадію судового провадження ще не допитані судом, але дані про яких відомі обвинуваченому, оскільки останні є особами, які разом із ним проходили військову службу.

Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, як то самовільного залишення військової частини, з метою переховування та уникнення відповідальності також є досить обґрунтованим, адже будучи військовослужбовцем, перебуваючи в складі бойових частин, які при виконанні бойових завдань змінюють своє місцезнаходження, обвинувачений з метою уникнення відповідальності може вдатися до переховування, чим може допустити інші військові правопорушення, або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню.

На даній стадії судового провадження, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, оцінці судом підлягають характер, тяжкість та наслідки інкримінованого кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони підвищуються враховуючи існуючи ситуацію в країні, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також особі обвинуваченого, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, виведення його поза штат та унеможливлення впливу на потерпілого, свідків, наявність заохочень, перед судом не доведено. Будь-яких обставин які унеможливлювали б тримання обвинуваченого під вартою суду не надано. Самі лише посилання на вищевказані обставини не спростовують ризиків, визначених п.1,3-5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Приймаючи до уваги зазначене, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , що пов`язане з застосуванням насильства щодо підлеглого, вчиненого із застосуванням зброї, слід дійти висновку про неможливість, на даній стадії судового провадження, запобігти ризику визначеному п.3 ч.1 ст. 177 КПК України у разі звільнення обвинуваченого під заставу, тому суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

На переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, існуючі ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому суд вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно, з вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 314-317, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд по кримінальному провадженню, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000550 від 17.12.2023 за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 426-1 КК України на 20 лютого 2024 року об 13:00 годині у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 11 квітня 2024 року, включно.

Копію ухвали негайно направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження строку дії запобіжного заходу в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1