Справа № 296/433/24
УХВАЛА

Іменем України

12 січня 2024 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0001231 від 07.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1. 12.01.2024 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Корольовського районного суду міста Житомира із клопотанням, в якому просив накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на квартиру загальною площею 66,8 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

2. Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУ НП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001231 від 07.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України щодо заволодіння посадовими особами ТОВ «МІТ ІНВЕСТ ГРУП» грошовими коштами в сумі 24 963 800 грн, що належать Державній інноваційній фінансово-кредитній установі шляхом обману.

3. Посилаючись на повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 209 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією майна, слідчий просив накласти арешт на квариру за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

ІІ. ПРОЦЕДУРА

4. Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

5. Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не викликався на підставі частини 2 статті 172 КПК, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

ІІІ. НОРМИ КРИМІНАЛЬНОГО ПРОЦЕСУАЛЬНОГО ПРАВА (КПК України)

Стаття 170. Накладення арешту на майно

1. […] Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

2. Арешт майна допускається з метою забезпечення:

[…]3) конфіскації майна як виду покарання […]

[…]5. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна […].

Стаття 173. Вирішення питання про арешт майна

1. Слідчий суддя відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. […]

2. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

[…] 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

6. Встановлено, що СУ ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001231 від 07.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

7. У поданому клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , а саме на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

8. Вирішуючи питання про наявність підстав для арешту майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя, серед іншого, має з`ясувати набуття особою статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

9. Виходячи зі змісту частини 1 статті 42 КПК підозрюваною є особа, якій у порядку, передбаченому КПК України, вручено повідомлено про підозру.

10. Із матеріалів клопотання вбачається, що 05.01.2024 слідчим у кримінальному провадженні старшим слідчим слідчого відділення Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у заволодінні чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а також у розпорядженні майном щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, особою, яка знала, що таке майно одержано злочинним шляхом, у великому розмірі, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, яке погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_4 .

11. Згідно вимог частини 1 статті 278 КПК письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

12. Спосіб для вручення повідомлення передбачений ч.1 ст. 135 КПК, а саме шляхом безпосереднього вручення особі, яка викликається до слідчого, прокурора або згідно із ч. 2 ст. 135 КПК у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повідомлення вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово- експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

13. Таким чином, КПК України містить вичерпний перелік способів, з дотриманням яких, повідомлення про підозру вважається таким, що вручено.

14. Відповідно до доданої до клопотання накладної Укрпошта №624 вбачається, що вказане повідомлення про підозру направлено 05.01.2024 цінним листом з описом вкладення на ім`я ОСОБА_5 на адресу: АДРЕСА_1 , однак відповідно до письмового повідомлення про підозру від 05.01.2024 вбачається, що ОСОБА_5 проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

15. При цьому, аналіз положень КПК України дає підстави стверджувати, що направлення особі повідомлення про підозру засобами поштового зв`язку за відсутності доказів його отримання підозрюваним чи особами, передбаченими ч. 2 ст. 135 КПК не є достатнім для того, щоб вважати, що особа на була статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

16. Ураховуючи відсутність в матеріалах справи доказів отримання ОСОБА_5 повідомлення про підозру від 05.01.2024 особистого або засобами поштового зв`язку, а також факт направлення повідомлення про підозру за іншою адресою, ніж та, що вказана як адреса проживання ОСОБА_5 , відсутність доказів отримання такого повідомлення про підозру під розписку дорослим членам сім`ї ОСОБА_5 чи іншій особі, яка з ним проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання або адміністрації за місцем її роботи, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим не доведено набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0001231.

17. Оскільки матеріали клопотання не містять доказів на підтвердження набуття ОСОБА_5 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, наявність якого є однією із обов`язкових умов для застосування арешту майна з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 131, 132, 170-173, 309 Кримінального процесуального кодексу України,

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання слідчого Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про арешт на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0001231 від 07.04.2023, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії судового рішення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя Костянтин ШАЛОТА