Справа № 592/881/21
Провадження № 1-кп/591/189/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження №0001155 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст.155, ч.2 ст. 156, ч. 6 ст. 152, ч. 6 ст. 153 КК України.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки ризики, передбачені у п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на даний час існують та не зменшилися, судовий розгляд кримінального провадження до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою не може бути завершений, а більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник заперечила проти клопотання прокурора, вказувала на необґрунтованість зазначених ризиків внаслідок відсутності у прокурора відомостей про спроби вплинути на свідків чи потерпілих обвинуваченим або його знайомими, ризик переховування обґрунтовуєтеся лише тяжкістю покарання, а ризик вчинення інших кримінальних правопорушень ґрунтується лише на припущеннях прокурора. Натомість, обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, постійне зареєстроване місце проживання, неможливість переховування за кордоном внаслідок введення воєнного стану, а належна процесуальна поведінка обвинуваченого може бути забезпечена таким видом запобіжного заходу як домашній арешт.

Обвинувачений просив застосувати до нього домашній арешт, вказав, що захисник при висловленні позиції не вказала про ряд його захворювань.

Заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Перш за все слід зазначити, що в даному кримінальному провадженні, не дивлячись на зміну прізвищ захисників, тактика сторони захисту залишається незмінною та зводиться до умисного затягування строків розгляду справи та перешкоджання суду виконати обов`язок, встановлений ст. 331 КПК України. Про це свідчить та обставина, що захисник ОСОБА_8 , як і попередні захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_10 (які вже не здійснюють захист у цій справі та обидва притягнуті до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків під час участі в даній справі порушення Правил адвокатської етики, невиконання або неналежне виконання своїх професійних обов`язків, передбачених законом) не знайомиться з матеріалами справи, що маються в розпорядженні суду, не прибуває в судові засідання, навіть на узгоджену дату, уникає спілкування з судом, не отримує сповіщень та судових повісток, перешкоджає різними методами вирішенню питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, що є обов`язком суду, не здійснює ефективний правовий захист ОСОБА_6 від обвинувачення, всі дії сторони захисту зводяться до процесуальних маніпулювань нормами законодавства стосовно повідомлення учасників справи, демонструє відсутність готовності брати участь в розгляді справи, дослідженні доказів та сприянні суду у розгляді справи в розумні строки.

Вкотре, розгляд клопотання прокурора здійснюється за участі захисника, залученого з Центру БВПД на окрему процесуальну дію. Це відбувається попри всі спроби суду узгодити дату засідання з захисником ОСОБА_11 , численні незаплановані відкладення цього кримінального провадження поза визначеним графіком судових засідань внаслідок неприбуття останнього, направлення клопотань про відкладення судових засідань, в тому числі безпідставних, про що матеріали справи містять відповідне підтвердження, неприбуття захисника в узгоджену дату і час судового засідання. Все вищевказане призводить до зриву судових засідань, в тому числі і в інших кримінальних справах всіх суддів колегії, відкликання судді з відпустки на 26.12.2023 у зв`язку з неприбуттям захисника ОСОБА_12 в узгоджену з ним дату судового засідання 21.12.2023 на 14:00 годину, задля можливості забезпечити участь саме обраного обвинуваченим захисника ОСОБА_12 при розгляді клопотання прокурора, тобто суд всіляко сприяє стороні захисту в реалізації їх прав, вчиняє всі можливі та передбачені КПК дії, для сповіщення захисника про дати і час розгляду справи та забезпечення його участі попри шкоду іншим кримінальним провадженням.

Слід зазначити, що про всі дати судових засідань захисник сповіщається шляхом направлення судових повісток Укрпоштою, які повертаються неврученими, на електронну пошту, вказану захисником, на телефонні дзвінки від секретаря судового засідання адвокат відповідати припинив. Крім того, матеріали справи містять відомості про отримання судових повісток захисником в системі Електронний Суд, тобто захисник обізнаний про дату судового засідання та його виклик належним чином відповідно до вимог ч.9 ст. 135, ст. 136 КПК України (ознайомлений зі змістом судової повістки про виклик іншим шляхом), однак в судове засідання не прибув, направив до суду заяву, в якій вказав про припинення договору з обвинуваченим з підстави, яка не передбачена законом, обвинувачений в судовому засіданні вказав, що не обізнаний про припинення договору з захисником, тому розгляд клопотання відбувся за участі захисника ОСОБА_7 , яка залучена на окрему процесуальну дію.

Розглядаючи питання доцільності продовження строку запобіжного заходу відповідно до клопотання прокурора, суд приходить до переконання, що прокурором доведена актуальність та тривалість існування передбачених у п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , а також неможливість запобігання визначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Що стосується існування ризиків, то ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Так, при встановленні існування ризику переховування від суду слід врахувати встановлені при обранні запобіжного заходу ОСОБА_6 ті обставини, що останній не має офіційних та стабільних джерел доходів, міцних сімейних чи соціальних зв`язків, не мав усталеного способу життя до затримання, у кримінальному провадженні подані цивільні позови на загальну суму 2 млн грн, йдеться про обвинувачення у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості неповнолітніх потерпілих.

При цьому, суд бере до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

При встановленні актуальності ризику впливу на свідків та потерпілих, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від таких осіб шляхом безпосереднього їх допиту судом, тоді як на даний час судом встановлено порядок дослідження доказів, згідно якого відбувається стадія дослідження письмових доказів, після чого визначено допит потерпілих та свідків. У випадку зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з утриманням особи під вартою, у особи з`являється можливість вільного спілкування зі свідками та потерпілими в різний спосіб, тобто підвищується вірогідність настання ризику впливу на свідків та потерпілих, оскільки обвинувачений може вдатися до такого пошуку спроб спілкування з особами, покази яких мають цінність у справі та певне доказове значення з огляду на характер обвинувачення до моменту їй допиту судом безпосередньо.

Враховуючи кількість епізодів та наведений в обвинувальному акті спосіб вчинення кримінальних правопорушень, які ставляться у вину ОСОБА_6 , обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Вирішуючи питання про обґрунтованість продовження строку ув`язнення ОСОБА_6 суд враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

Враховуючи вищевикладене, суд бере до уваги, що в даному конкретному провадженні не досліджено обставин обвинувачення настільки, що можна було б судити про істотне зменшення ризиків або їх відсутність взагалі, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Початкова стадія судового розгляду з огляду на час перебування справи в суді зумовлена в більшій мірі поведінкою сторони захисту та захисників зокрема, які тривалий період часу допускають зриви судових засідань, не прибувають в судові засідання без поважних причин, нехтуючи вимогами ч.4 ст. 28 КПК України, не демонструють готовність брати участь в судовому розгляді справи, не цікавляться перебігом справи в суді, гальмуючи тим самим стадію дослідження доказів.

Такі обставини позбавляють суд під час кожного наступного продовження строку дії запобіжного заходу враховувати перебіг розгляду справи та просування у дослідженні доказів, що в свою чергу могло б свідчити про певне зменшення ризиків чи їх нівелювання взагалі та у зв`язку з цим відповідно вирішувати доцільність продовження тримання особи під вартою та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стосовно доводів обвинуваченого про те, що захисник не вказала під час висловлення позиції про наявність у нього хвороб, то суд зазначає, що ці обставини вже досліджувались судом під час розгляду інших клопотань прокурора та враховувались при прийнятті рішення, а дані про неможливість утримання за станом здоров`я обвинуваченого в умовах СІЗО в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, наведені вище конкретні обставини даної справи виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, бо в даному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано саме з метою уникнення спроб переховування від суду, учинення нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Відповідно ст. 183 КПК, суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 23 лютого 2024 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді