КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 760/8975/22 Головуючий І-ї інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1430/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року відносно ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Київської області, Іванківського району, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст. 358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень;

- за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, шляхом поглинення менш суворого більш суворим покаранням, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї) тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку ОСОБА_7 , на початку 2019 року знайшов серед речей покійного родича посвідчення «Дитини - Інваліда» серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 та залишив собі для подальшого використання.

Після чого в кінці червня 2022 року, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_7 маючи прямий умисел подальшого використання підробленого посвідчення, переклеїв фотокартку із зображенням власного обличчя в посвідченні «Дитини - Інваліда», серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , після чого ручкою до первинного змісту рукописного тексту на другій та тертій сторінках, виправив дату видачі посвідчення. Таким чином, ОСОБА_7 вчинив підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який звільняє від обов`язку, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.358 КК України.

В подальшому, 03.07.2022 року, приблизно о 09.50 год., ОСОБА_7 , маючи при собі раніше підроблене посвідчення «Дитини - Інваліда» серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що зазначений документ є підробленим, реалізуючи свій злочинний умисел направлений на використання раніше підробленого посвідчення «Дитини - Інваліда» серія НОМЕР_1 , виданого на ім`я ОСОБА_8 з метою безоплатного проїзду, перебуваючи поблизу Північнї платформи, що розташована за адресою: м. Київ, площа Вокзальна, 1, під час проходження крізь турнікету, котрий розташований на вході до північної платформи пред`явив підроблене посвідчення, тим самим використав завідомо підроблений документ. Після пред`явлення завідомо підробленого посвідчення, ОСОБА_7 , був зупинений працівниками поліції та при поверхневій перевірці було виявлено посвідчення «Дитини - Інваліда» серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 з явними ознаками підробки.

Згідно висновку експерта від 14.07.2022 року №СЕ-19/111-22/25022 у посвідченні «Дитини - Інваліда» серія НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 вносилися зміни до первинного змісту документа, шляхом переклеювання фотокартки, до первинного змісту рукописного тексту на другій та третій сторінках, вносилися зміни шляхом дописування та повторного наведення видимого тексту, штрихів цифр.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа.

Обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись із вироком суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання у виді штрафу в розмірі 17 000 грн. на умовне покарання, оскільки він не працевлаштований, має на утриманні дружину, яка є інвалідом та потребує термінової операції. Вину свою визнає, підроблене посвідчення використав не більше двох разів під час проїзду безкоштовно, у зв`язку з скрутним становищем та пошуком роботи.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, і не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації його дій в апеляційній скарзі обвинуваченим не заперечуються. Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Перевіряючи апеляційні доводи обвинуваченого у кримінальному провадженні в частині правильності призначення йому покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані особу обвинуваченого та обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття обвинуваченого та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. При призначенні обвинуваченому покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України. Так, суд врахував ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст.12 КК України є кримінальними проступками, вчинені умисно, ставлення ОСОБА_7 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та дійшов висновку, що ОСОБА_7 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в межах санкції ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, у виді штрафу, яке відповідно до принципу індивідуалізації покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, суд зазначив про необхідність визначення ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ст. 70 КК України та призначення іншого виду покарання, суд визнав недоцільним, зважаючи на характеризуючі дані особи обвинуваченого, відношення останнього до вчинених кримінальних правопорушень, з чим погоджується й колегія суддів.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений в силу ст. 89 КК України не судимий, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень в сфері обігу наркотичних засобів та підроблення документів, та притягувався до адміністративної відповідальності.

Крім того, обвинувачений фактичних обставин вчиненого не заперечував, вину визнав, щиро розкаявся, погодився на розгляд кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи зазначене, колегія суддів не вбачає обґрунтованих підстав для визначення іншого, більш суворого виду покарання з одночасним звільненням від його відбування з випробуванням.

На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу є достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок суду - без змін.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4