Справа № 583/5176/23
У Х В А Л А

про призначення до розгляду

18 жовтня 2023 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000442 від 03.06.2023 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2023 року до суду надійшов обвинувальний акт, затверджений прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000442 від 03.06.2023 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 16.10.2023 р. призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у закритому судовому засіданні, оскільки справа стосується кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Вислухавши думку обвинуваченого, його захисника, потерплої, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до висновку про можливість призначення судового розгляду з наступних підстав.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст. ст. 468 475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України. Дане кримінальне провадження підсудне Охтирському міськрайонному суду Сумської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Частиною 11 ст. 31 КПК України встановлено, що суддя чи склад колегії суддів для конкретного кримінального провадження визначається у порядку ч. 3 ст. 35 КПК України.

Враховуючи клопотання обвинуваченого про колегіальний розгляд кримінального провадження у складі трьох суддів, що є його беззаперечним правом, а також те, що санкція ч. 4 ст. 187 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, суд вважає необхідним проводити колегіальний розгляд кримінального провадження та передати справу для визначення колегії суддів, відповідно до вимог ст. 35 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.27 КПК України слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі, зокрема, розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканості особи.

Таким чином, в наявності достатні підстави для призначення судового розгляду на підставі зазначеного обвинувального акту у закритому судовому засіданні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без права на визначення застави, мотивуючи тим, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому злочинів підтверджується матеріалами кримінального провадження. Ризики на даний час не зникли та не зменшилися. Так, ризик переховування від суду продовжує існувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 обвинувачується , зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, а тому останній може переховуватися від суду з метою перешкоджання встановлення істини у кримінальному провадженні та уникнення справедливого покарання. Крім того, обвинувачений не має постійного місця роботи та міцних соціальних зв`язків, а тому у будь-який час може покинути місце проживання та проведення судового розгляду. Ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни їх показів продовжує існувати у зв`язку з тим, що вказані особи продовжують проживати в одному населеному пункті із обвинуваченим, який обізнаний про місця їх мешкання. До того ж, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів із застосуванням насильства, а тому існує реальна загроза того, що обвинувачений з метою зменшення або уникнення покарання, спонукання до надання неправдивих показів, може вчинити насильницькі дії стосовно вказаних осіб. Ризик перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином продовжує існувати враховуючи характер процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, зокрема, відмова від отримання процесуальних документів, проведення судової психіатричної експертизи. Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення продовжує існувати, оскільки, враховуючи висунуте обвинувачення у даному кримінальному провадженні, а також те, що ОСОБА_4 являється обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України у іншому кримінальному провадженні, останній є особою схильною до вчинення насильницьких злочинів, не має постійного заробітку та ніде не працевлаштований, а тому може вдатися до вчинення корисливих злочинів.

Обвинувачений та його захисник в підготовчому судовому засіданні заперечували проти застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що прокурор не довів існування ризиків, на які він посилається у своєму клопотанні, та не довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Обвинувачений ОСОБА_4 не має намірів переховуватись від суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення, впливати на свідків чи потерпілу. А щодо позиції обвинуваченого у справі, то він має право не свідчити проти себе, і це не свідчить про неналежність процесуальної поведінки ОСОБА_4 . Просять застосувати стосовно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за необхідне продовжити до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 05.06.2023 року застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 18 год. 00 хв. 03.06.2023 року до 18 год. 00 хв. 01.08.2023 року, з подальшим утримуванням в Державній установі Сумський слідчий ізолятор, без визначення розміру застави.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2023 р. продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 , підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України до 01 вересня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 30.08.2023 р. продовжено підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою без визначення розміру застави до 28.10.2023 року включно.

Зі змісту ухвал суду вбачається, що міра запобіжного заходу була застосована підозрюваному з урахуванням тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень та даних про його особу.

Згідно ст. 29 Конституції України ніхто не може триматися під вартою інакше, як на підставах та в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 5 п. 1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ст. 194 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з правовими позиціями Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра"це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Вказане свідчить про те, що на стадії вирішення питання щодо запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку "обґрунтованості підозри" в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, та нетяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 152 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаним з проникненням у інше приміщення та сховище, в умовах воєнного стану, та у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Твердження захисника про незаконність затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, є необгрутованими, оскільки підстави затримання ОСОБА_4 були перевірені слідчим суддею під час обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу, законність ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 перевірялась судом апеляційної інстанції і за результатами перегляду таке рішення було залишено без змін.

Щодо існування ризиків слід зазначити про те, що під час застосування (обрання та продовження) до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчими суддями було встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Законність ухваленого слідчим суддею рішення щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 перевірялась судом апеляційної інстанції і за результатами перегляду таке рішення було залишено без змін.

Суд вважає, що на даний час обставини, які були встановлені під час обрання і продовження запобіжного заходу, а саме: щодо даних про особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних та сімейних зв`язків, не працевлаштований, притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.296 КК України і справа на даний час з обвинувальним актом знаходиться в суді; щодо характеру дій, які інкримінуються ОСОБА_4 , а також тяжкості покарання, яке йому загрожує, у разі доведення винуватості; щодо його обізнаності про місця проживання потерпілої та свідків по справі; його поведінка щодо відмови від отримання процесуальних документів, - з часом не змінилися і не втратили свого процесуального значення, а лише свідчать про існування ризиків щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу і свідків, а також перешкоджання кримінальному провадженню та можливості вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладену у справі «W проти Швеції» від 26.01.1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитися від слідства та суду.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яким законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна, та нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст. 152 КК України, за яким законом передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 3 до 5 років, ніде не працює, міцних соціальних зав`язків не має. Суд враховує також те, що на даний час у провадженні Охтирського міськрайонного суду Сумської області перебуває інше кримінальне провадження за № 0000039 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, по якому відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, умови якого він не виконував, наслідком чого стало те, що він є обвинуваченим по даному кримінальному провадженні. Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання винуватим у їх вчиненні, та з урахуванням даних про особу обвинуваченого, в останнього дійсно може виникнути бажання переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілу слід враховувати наступне.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Суд погоджується з існуванням ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків з метою їх неявки в судове засідання та шляхом схилення до відмови від дачі свідчень, оскільки обвинуваченому відома потерпіла та свідки у даному кримінальному провадженні, а також їх адреси, він мешкає разом з ними в одному населеному пункті.

Зважаючи на характер процесуальної поведінки обвинуваченого, зокрема, його відмову від отримання процесуальних документів, перешкоджання проведенню психіатричної експертизи, наявні підстави вважати про існування ризику, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152 КК України, скоєння яких інкримінується йому в той час, коли Охтирським міськрайонним судом Сумської області розглядалося кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 296 КК України, що свідчить про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення доведено відсутність можливості застосування відносно ОСОБА_4 альтернативних запобіжних заходів, які не здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку і запобігти ризикам, які існують та забезпечити досягнення мети їх застосування.

Будь-яких доводів, за яких до обвинуваченого можливо було б застосувати більш м`який запобіжний захід, стороною захисту не наведено, і таких обставин судом не встановлено.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності суд вважає, що на даному етапі судового розгляду лише винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , дозволить під час судового розгляду контролювати його місце перебування та запобігти встановленим ризикам, які на теперішній час продовжують існувати.

На думку суду, обрання обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, є необґрунтованим та невиправданим, у зв`язку з цим клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, суд відхиляє.

З огляду на положення ч. 4 ст.183 КПК України та характер інкримінованого підозрюваному злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою його застосування, суд дійшов висновку не визначати обвинуваченому розмір застави.

Керуючись ст. 7- 20, 22-29, 31, 35, 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 314-317 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження за № 0000442 від 03.06.2023 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України, у закритому судовому засіданні на 31 жовтня 2023 року на 13.00 год. в залі судових засідань Охтирського міськрайонного суду Сумської області за адресою: м. Охтирка, вул. Ярославського, 2.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо здійснення колегіального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати розгляд кримінального провадження № 0000442 від 03.06.2023 року відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 187 КК України колегіально у складі трьох суддів.

Направити матеріали судової справи керівнику апарату Охтирського міськрайонного суду Сумської області для вирішення питання щодо автоматизованого визначення у даному кримінальному провадженні колегіального суду у складі трьох суддів.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 24.00 год. 16 грудня 2023 року.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника про зміну запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт залишити без задоволення.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження: прокурора, обвинуваченого, його захисника, потерпілу.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Охтирський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Охтирського міськрайсуду

Сумської області ОСОБА_1