Провадження № 1-кп/204/609/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000584від 25.11.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кам`янка Ясинуватського району Донецької області, українця, громадянина України, з професійно технічною освітою, військовослужбовця Збройних Сил України за контрактом, оператора 3 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, утриманців не маючого, раніше судимого вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання в виді позбавлення волі строком на 5 років, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 408КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, перебуваючи на посаді оператор 3 зенітного ракетного взводу 1 зенітної ракетної батареї зенітного ракетно артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 12, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, згідно з наказом від 13 жовтня 2021 року № 555 (по стройовій частині) відбув у відпуску за сімейними обставинами зі збереженням грошового забезпеченням на 5 діб з 14 жовтня по 18 жовтня 2021 року.

У подальшому ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метоюухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, вирішив вчинити дезертирство, тобто не з`явитись з відпустки на службу до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі АДРЕСА_3 , з метою ухилитися від військової служби.

Реалізуючи свій умисел на нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитись від проходження військової служби солдат ОСОБА_5 , 19.10.2021 не з`явився з відпустки на ранкове шикування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі АДРЕСА_3 .

20.10.2021 офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 відносно ОСОБА_5 складено адміністративний протокол за ч. 4 ст. 172-11 КУпАП, за яким постановою Волноваського районного суду Донецької області від 08.12.2021 його визнано винним та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 2465 грн.

При цьому, офіцером ІНФОРМАЦІЯ_2 зазначено ОСОБА_5 про необхідність наступного дня, тобто 21.10.2021 з`явитись до військової частини НОМЕР_1 для несення військової служби.

Незважаючи на попередження офіцера військової комендатури АДРЕСА_4 , реалізуючи свій умисел на дезертирство, тобто нез`явлення з відпустки на службу з метою ухилитись від проходження військової служби, солдат ОСОБА_5 21.10.2021 до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась в районі АДРЕСА_3 , для несення військової служби, не з`явився на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, перебував поза межами військової частини НОМЕР_1 .

При цьому, вільний час ОСОБА_5 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби, приховуючи свою належність до Збройних сил України.

Під час незаконного перебування поза межами військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, органів військового управління, правоохоронних органів з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча мав об`єктивну можливість вчинити вказані дії та повернутись до виконання обов`язків з військової служби.

26.10.2023 ОСОБА_5 затримано працівниками правоохоронних органів в порядку ст. 208 КПК України, тим самим фактично припинено вчинення ним зазначеного кримінального правопорушення.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, просивсуд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між ним, прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, та обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 м. Кам`янськеДніпропетровська області 05 січня 2024 року, з додержанням наступних вимог.

Згідно з цією угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 408 КК України.

Із змісту угоди вбачається, ОСОБА_6 зобов`язався під час судового розгляду в повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також сторонами угоди визначено та узгоджене покарання, ОСОБА_7 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене за ч.3 ст.408КК України. Так, з урахуванням ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , його особи, який за місцем служби, місцем мешкання та місцем роботи позитивно характеризується, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого судового провадження, сторони дійшли згоди про призначення ОСОБА_5 покаранняза ч. 3 ст. 408 КК України на строк 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.07.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, за яким його засуджено до позбавлення волі на 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільненовід відбування покарання на 3 роки іспитового строку, остаточно призначити покарання у виді 5 років та 1 місяцяпозбавлення волі.

Термін відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його попереднього ув`язнення, тобто з 26.10.2023 з часу його затримання в порядку ст. 208 КПК України.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, положення ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із нимузгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме дій, які виразилисьу дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби,вчинене в умовах особливого періоду,визнав та пояснив про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статей 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник ОСОБА_4 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, в судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнавсебе винним, згідно із ст. 12 КК України єтяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокуроромМаріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .Ґ, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважаєдоведеною вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні умисних дій, які виразилися у дезертирстві, тобто нез`явленні на службу з відпустки з метою ухилитися від військової служби, вчинене

в умовах особливого періоду,та такі дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 408 КК України, отже суд доходить висновку, що останньому слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471-475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 05 січня 2024 року, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 408 КК України, та призначити йому покарання, узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості від 05 січня 2023 року, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, частковоприєднати не відбуту частину покарання за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровьска від 25.07.2023, та остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

У строк відбуття ОСОБА_9 зарахувати строк попереднього ув`язнення, почина ючи з часу затримання з 26 жовтня 2023 року по день набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що один день позбавлення волі відповідає одному дню тримання під вартою.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1