У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення

ДУ «Кропивницькій слідчий ізолятор»)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000256 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Актогай Конирадського району Карагандинської області Республіки Казахстан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 17.02.2023.

Зараховано у строк відбування покарання ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 судові витрати за проведення експертизи на суму 3586, 82 грн.

Скасовано заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Вирішено питання речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 просять вирок скасувати.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неповноти судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що він 17 лютого 2023 року близько 14:00 год знаходився у м. Первомайську, що можуть підтвердити свідки. Однак, суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про їх виклик та допит, чим порушив його право на захист.

Також, порушено вимоги ст. 290 КПК України, оскільки він ознайомився з матеріалами досудового розслідування лише перед судовими дебатами.

Обвинувачений просить визнати неналежним доказом висновок трасологічної експертизи, тому що відбиток, вилучений на подвір`ї потерпілої, не співпадає з його взуттям.

У доповненнях до апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції допустив порушення вимог ст. 376 КПК України, оскільки вирок було проголошено без його участі та захисника.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі зазначає, що під час судового розгляду не доведено вину ОСОБА_6 поза розумним сумнівом.

Вважає, що жоден із допитаних свідків не надали показання, які б довели вину ОСОБА_6 у вчиненні розбійного нападу.

Звертає увагу, що докази та обвинувачення ґрунтуються на припущеннях. Суд безпідставно послався на висновок трасологічної експертизи, згідно якої слід залишений взуттям ОСОБА_6 , оскільки обвинувачений не заперечував факту того, що був у цей день у потерпілої, але гроші не забирав та сама потерпіла пояснила, що обвинувачений допомагав раніше їй по господарству.

Також, суд послався на протокол впізнання обвинуваченого потерпілою, однак остання в суді пояснила, що впізнання з нею не проводили та фото ОСОБА_6 не показували. Показання свідків та потерпілої містять протиріччя. Необхідно врахувати, що потерпіла похилого віку і в силу свого віку могла сплутати, хто на неї вчинив напад.

Захисник зазначає, що під час досудового розслідування було призначено ДНК експертизу щодо належності крові на вилучених речових доказах, однак результати її відсутні, що свідчить про неповноту судового розгляду.

Апелянт звертає увагу на порушення судом права обвинуваченого на захист, оскільки його не було доставлено на проголошення вироку.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

17 лютого 2023 року близько 14:00 год ОСОБА_6 через паркан проник на територію двору по АДРЕСА_2 , та побачивши ОСОБА_8 , яка виходила з будинку, запропонував їй допомогу по господарству, однак вона йому відмовила. В цей же час ОСОБА_6 , переслідуючи корисливий мотив, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, вирішив вчинити напад на ОСОБА_8 з метою подальшого заволодіння будь-яким цінним майном або грошовими коштами, що їй належать.

Виконуючи задумане, користуючись тим, що ОСОБА_8 пішла поратись по господарству і не зачинила вхідні двері будинку, ОСОБА_6 незаконно проник всередину будинку, де з вішака зняв рожеву куртку, заховався з нею у спальні і став чекати на потерпілу. Далі ОСОБА_6 , побачивши, що ОСОБА_8 увійшла до будинку, накинув їй на голову куртку і через неї почав здавлювати шию та груди потерпілої, вимагаючи при цьому гроші, які він мав намір звернути на свою користь.

В цей же час ОСОБА_8 впала на коліна, після чого ОСОБА_6 наніс їй кілька ударів кулаком в обличчя та по тулубу, спричинивши таким чином тілесні ушкодження. Крім того, ОСОБА_6 супроводжував свої дії усними погрозами застосування насильства щодо ОСОБА_8 , небезпечного для життя та здоров`я особи, які потерпіла сприймала, як реальні.

Сприймаючи протиправні дії та погрози фізичною розправою з боку ОСОБА_6 , як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_8 на вимогу ОСОБА_6 дістала з шухляди білий паперовий конверт, в якому зберігала гроші в сумі 4 300 грн. В цей же час ОСОБА_6 вихопив з рук потерпілої конверт, забрав з нього гроші і таким чином відкрито заволодів належними потерпілій ОСОБА_8 грошовими коштами в сумі 4 300 грн.

Після цього ОСОБА_6 , маючи намір завадити ОСОБА_8 покликати когось на допомогу і тим самим викрити його злочинні дії, зняв з вішака іншу куртку зеленого кольору і накинув її на голову потерпілої ОСОБА_8 , при цьому одночасно також почав здавлювати курткою шию потерпілої та висловлюючи словесні погрози застосування насильства щодо потерпілої, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, які вона сприймала, як реальні та наносячи при цьому удари по різним частинам її тіла.

Суд першої інстанції визнав ОСОБА_6 винуватим у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, та кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційні скарги, просили їх задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 вважав вирок суду законним та обґрунтованим. Просив відмовити у задоволенні апеляційних скарг.

Потерпіла ОСОБА_8 належним чином повідомлена про дату та час апеляційного розгляду, до суду не з`явилася. Її неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при ухваленні вироку, і положення закону, яким він керувався.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши викладені в апеляційних скаргах та доповненнях до неї доводи, суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При ухваленні вироку зазначених вимог закону суд першої інстанції дотримався.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам.

На переконання суду, вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину доведена поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що тривалий час за винагороду допомагав потерпілій по господарству. Вона подзвонила і сказала, що 17 лютого 2023 року отримає пенсію віддасть борг, оскільки вона з ним повністю не розрахувалася та була винна 600 грн. Зранку 17 лютого 2023 року близько 08:00 год він прийшов до ОСОБА_8 , однак вона сказала, що грошей у неї нема. Він обурився і почав голосно кричати, після чого потерпіла сказала, щоб він зачекав, зайшла у хату і винесла гроші. Після цього він пішов, потерпілу не ображав, не бив, не душив та у хату не заходив.

Потім пішов до місцевого магазину, де віддав борг, випив горілки і попуткою поїхав у м. Первомайськ в гості до доньки. У місті купив доньці троянди, онуці купив іграшку. Він побув у гостях і поїхав додому. По дорозі на зупинку, зайшов у магазин, викликав таксі і поїхав в смт. Підгородна. По дорозі їх зупинила поліція, він розрахувався з таксистом та його затримали. Чому назвався іншим прізвищем, не може пояснити. Вважає, що ОСОБА_8 його обмовила, він її не ображав та можливо вона не пам`ятає подій.

Незважаючи на таку позицію обвинуваченого, який в суді заперечував свою вину, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 у вчиненні розбою за обставин, встановлених судом.

Зокрема, щодо доводів ОСОБА_6 про відсутність доказів його вини у вчиненому розбої щодо ОСОБА_8 , суд зазначає, що ці доводи позбавлені підстав, з огляду на таке.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_8 пояснила, що ОСОБА_6 раніше допомагав їй по господарству за винагороду. 17 лютого 2023 року близько 14 години він прийшов та запропонував допомогу по господарству, на що вона відмовила. Не бачила, як ОСОБА_6 проник до будинку.

Потерпіла під час її допиту пояснила, що саме обвинувачений стояв на порозі між кухнею і спальнею з її курткою в руках, яку накинув їй на голову і почав душити, назвався іншим ім`ям. Вимагав гроші та погрожував задушити. Ударив її у зуби, вона впала, наступив їй на груди ногою і продовжував вимагати гроші. При цьому руками бив по голові, руках, голові, спині та ногах, тягнув за волосся, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді синців на шиї та руці. З конверту, в якому зберігала гроші, він забрав 4 300 грн. Стверджує, що не мала заборгованості перед обвинуваченим.

Пояснила, що сприймала погрози ОСОБА_6 , як реальні для загрози її життю. Після нападу до неї приходила дружина ОСОБА_6 , просила його пробачити і вернула викрадені гроші в сумі 4 300 грн., про що написала розписку. Не сумнівається в тому, що саме ОСОБА_6 напав на неї, оскільки має добрий зір та знає його.

Суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого та захисника про неправдивість показань потерпілої.

Хоча потерпіла ОСОБА_8 , 1943 року народження, є особою похилого віку, однак відсутні сумніви щодо неправдивих її показань щодо вчинення розбою саме ОСОБА_6 .

Так, потерпіла була попереджена під час досудового розслідування та в суді про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину та завідомо неправдиві показання. Потерпіла підтвердила, що ОСОБА_6 напав на неї, знає його та має добрий зір.

Вищезазначені показання потерпіла ОСОБА_8 підтвердила під час проведення за її участю слідчого експерименту 18 лютого 2023 року (т.1 а.п. 197-200).

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17 лютого 2023 року потерпіла зазначила, що в цей день ОСОБА_6 вчинив на неї напад, завдав тілесних ушкоджень, вимагав та заволодів грошовими коштами у сумі 4300 грн (т.1 а.п. 71).

Також, згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 лютого 2023 року, потерпіла впізнала на фото №3 ОСОБА_6 , як особу, який вчинив на неї напад (т.1 а.п. 113-114).

Показання потерпілої також підтверджуються її розпискою, яка наявна в матеріалах провадження. З розписки вбачається, що ОСОБА_8 06 березня 2023 року отримала при свідках від доньки ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 4 300 грн (т. 1 а.п. 187).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 17 лютого 2023 року, фототаблиці, схематичного плану до нього, оглянуто домоволодіння ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , та виявлено обстановку, яка відповідає поясненням потерпілої. У коридорі на вішаку висить рожева куртка, яку ОСОБА_6 накинув на голову потерпілої та нею душив, також відображено розташування кімнат і шафки, на якій залишився конверт від грошей, якими заволодів ОСОБА_6 , на конверті наявна пляма бурого кольору, візуально схожа на кров.

Окрім того, вилучені наступні речі: конверт з речовиною бурого кольору, окуляри; зліпок сліду підошви взуття; рожеву куртку та куртку світло-зеленого кольору, які були предметом експертних досліджень (т. 1 а.п. 77-95). Постановою слідчого від 17 лютого 2023 року вилучені речі визнані речовими доказами (т.1 а.п. 111).

Цей огляд було проведено з дозволу потерпілої, у невідкладному випадку, з метою перевірки версії розбійного нападу на ОСОБА_8 , а також запобіганню можливому знищенню доказів вчинення такого злочину (т.1 а.п. 76). Тому суд першої інстанції правильно визнав цей доказ допустимим та обґрунтовано поклав його в основу обвинувального вироку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в ході досудового розслідування проведено судово-медичну експертизу, яка встановила характер спричинених тілесних ушкоджень потерпілій, їх локалізацію та механізм заподіяння.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №51 у ОСОБА_8 виявлено садно и синці обличчя, синець лівого передпліччя. Дані тілесні ушкодження могли утворитися в строк вказаній в постанові (17.02.2023) від дії тупого(их) твердого(их) предмету(ів) і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вищевказані тілесні ушкодження при падінні з висоти власного зросту утворитися не могли (т. 1 а.п. 126).

Згідно протоколу затримання, 17 лютого 2023 року о 18:35 слідчий затримав ОСОБА_6 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (безпосередньо після вчинення злочину), як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України (т. 1 а.п. 107-109).

Слідчий у присутності двох понятих здійснив обшук ОСОБА_6 , під час якого у останнього вилучено грошові кошти та галоші чорного кольору (т. 1 а.п. 109), які було надано на проведення судової трасологічної експертизи.

У кримінальному провадженні проведено судову трасологічну експертизу 06 березня 2023 року, якою встановлені дані, які беззаперечно доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні розбою щодо потерпілої, а саме: - слід низу підошви взуття з розмірами 138х157 мм, зафіксований на гіпсовому зліпку, залишений низом підошви галоша на ліву ногу, вилученого у підозрюваного ОСОБА_6 (т. 1 а.п. 132-140).

Проаналізувавши висновки зазначених експертиз, суд зазначає, що зазначені висновки судової трасологічної та медичної експертиз доводять вину ОСОБА_6 у вчиненні розбою щодо потерпілої за встановлених судом першої інстанції обставин.

В основу обвинувального вироку також обґрунтовано покладені дані показань свідків.

Свідок ОСОБА_9 повідомила, що потерпіла проживає по сусідству з її матір`ю, також знає ОСОБА_6 17 лютого 2023 року до них прибігла ОСОБА_8 з кров`ю на обличчі, у порваному одязі, сказала що ОСОБА_6 відібрав у неї гроші. У цей же день, близько 14-15 годин вона бачила ОСОБА_6 на вулиці, який йшов додому та не привітався з нею.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що у лютому 2023 року підвозив на таксі ОСОБА_6 від готелю на площі у м. Первомайську до смт. Підгородної. Близько 16:00 год таксі зупинили та затримали ОСОБА_6 , який назвався іншим прізвищем.

Дані показання свідка узгоджуються з даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13 березня 2023 року, згідно яким свідок ОСОБА_10 впізнав на фото № 2 особу, тобто ОСОБА_6 , якого було затримано у його присутності (т.1 а.п. 172).

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в суді першої інстанції підтвердили, що в їх присутності донька обвинуваченого передала під розписку ОСОБА_8 гроші в сумі 4 300 грн в рахунок повернення за свого батька.

Оцінюючи вищезазначені докази, всупереч доводам апелянтів, колегія суддів вважає, що всі досліджені докази, на які послався суд першої інстанції в обґрунтування оскаржуваного рішення, є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, та достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом.

За такого, колегія суддів, оцінюючи у сукупності пояснення обвинуваченого, потерпілої, свідків, письмові докази, які є взаємоузгодженими, належними та допустимими, вважає правильними висновки суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12.06. 2018 у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604км18). Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом».

Враховуючи встановлені під час судового розгляду обставини, дослідивши докази та надавши їм належну оцінку, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 187 КК України в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), поєднаним з проникненням у житло, вчиненим в умовах воєнного стану.

На думку колегії суддів, вина обвинуваченого доведена поза розумним сумнівом.

Суд зазначає, що доводи апелянтів щодо порушення права обвинуваченого на захист, а саме, його відсутності при проголошенні вироку, є неспроможними з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, обвинувачений був присутнім у судових засіданнях під час здійснення кримінального провадження в суді першої інстанції, де висловлював свою думку з приводу висунутого обвинувачення, заявляв клопотання, брав участь у дослідженні доказів, виступав у дебатах та звертався до суду з останнім словом. При проголошенні вироку 03 серпня 2023 року обвинувачений був відсутній.

На виконання приписів ч. 1 ст. 376 КПК України суд після виходу з нарадчої кімнати негайно проголосив вирок, незважаючи на відсутність обвинуваченого в судовому засіданні. Цього ж дня копію вироку було направлено обвинуваченому, яку він отримав 04 серпня 2023 року (т. 2 а.п. 79).

Відсутність обвинуваченого в залі судового засідання під час проголошення вироку жодним чином не вплинуло на законність і обґрунтованість ухваленого рішення, не перешкодило обвинуваченому реалізувати свої права, в тому числі й право на оскарження вироку в апеляційному порядку, а тому не може бути підставою для скасування судового рішення.

Окрім того, доводи обвинуваченого щодо неналежного ознайомлення з матеріалами кримінального провадження є необґрунтованими, з таких підстав.

Обвинувачений зазначає, оскільки не ознайомлений з матеріалами справи, був позбавлений можливості підготуватися до судових дебатів.

Однак, в матеріалах провадження наявна заява ОСОБА_6 від 02 травня 2023 року про ознайомлення з матеріалами справи (т.1 а.п. 206), 04 травня 2023 року з матеріалами справи він ознайомився у повному обсязі (т.1 а.п. 310), а судові дебати відбулися 02 серпня 2023 року.

07 серпня 2023 року до суду першої інстанції ОСОБА_6 надіслав заяву про ознайомлення з матеріалами справи, 15 вересня 2023 року ознайомився у повному обсязі (т. 2 а.п. 97).

15 серпня 2023 року обвинувачений надіслав заяву про ознайомлення з матеріалами досудового розслідування та протоколом судового засідання. 15 вересня 2023 року просив надати копії висновків експертів, журналів судових засідань, характеристики та копії апеляційної скарги захисника, у цей же день копії всіх документів отримав (т. 2 а.п. 100, 105).

Вищезазначене свідчить про належне ознайомлення обвинуваченого з матеріалами справи.

Судом апеляційної інстанції не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, які можуть тягнути за собою скасування оскаржуваного вироку, про що просять в апеляційних скаргах обвинувачений та захисник.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином.

Також враховано дані про особу винного, який раніше не судимий, не розкаявся у вчиненому, не усвідомив суспільної небезпеки своєї поведінки, не сприяв розкриттю злочину, але повернув викрадене, є пенсіонером, за місцем проживання характеризується, як негативно, так і позитивно, має сім`ю, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, але інвалідом не являється, на обліку у лікарів-спеціалістів з приводу певних захворювань не перебуває.

Відповідно до висновку судової психіатричної експертизи, ОСОБА_6 у період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, на будь-який психічний розлад не страждав та не страждає на даний час. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння він міг та може на даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує, є осудним (т. 1 а.п.181-186).

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано вчинення кримінального правопорушення вперше, негативний стан здоров`я та похилий вік. Обставиною, яка обтяжує покарання, визнано вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

З огляду на наведене, суд першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 призначив покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України, яке є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому підстав для задоволення апеляційних скарг не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3