БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 1-кп/356/68/23
Справа № 356/781/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.12.2023 року Березанський міський суд Київської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

З участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

Прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

Обвинуваченого ОСОБА_6

Захисника ОСОБА_7

Потерпілої ОСОБА_8

Представника потерпілої ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000633 від 21.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Переяславське Переяслав-Хмельницького району Київської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2023 року близько 15 години 55 хвилин водій ОСОБА_6 , в порушення вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, якими передбачено, що «водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Шевченків шлях, поблизу будинку 58, міста Березань Броварського району Київської області в напрямку вулиці Колоска, в порушення вимог пунктів 2.3 б), д) Правил дорожнього руху, згідно з якими «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», внаслідок особистої необережності діючи з кримінальною протиправною недбалістю до забезпечення вимог безпеки дорожнього руху, перевищив максимально дозволену швидкість руху в населеному пункті та рухався зі швидкістю близько 66 км/год., чим порушив вимоги п. 12.4 Правил дорожнього руху відповідно до якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.», а також порушуючи вимоги пункту 13.1 Правил дорожнього руху відповідно до якого «водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу», не дотримався безпечного бокового інтервалу та безпечної дистанції внаслідок чого здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався на велосипеді марки «Либідь» попереду в попутному напрямку.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в кареті екстреної медичної допомоги. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки мозку), грудної клітки (двосторонні переломи ребер та грудини з ушкодженням пристінної плеври з крововиливом в ліву та праву легеневу порожнину), крововтрати, шоку.

Порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.1 а), 2.3 б), д), 12.4 та 13.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Вказані дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Крім того, 21.07.2023 року близько 15 години 55 хвилин на вулиці Шевченків шлях поблизу будинку 58 міста Березань Броварського району Київської області водій ОСОБА_6 , скоївши наїзд керованим автомобілем «ВАЗ-2101» реєстраційний номер НОМЕР_1 на велосипедиста ОСОБА_10 , розуміючи, що своїми діями поставив останнього в небезпечний для життя стан і він позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, з метою уникнення відповідальності за скоєне, в порушення вимог пункту 2.10 г) Правил дорожнього руху, відповідно до якого «у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх і відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я», не надавши будь-якої допомоги потерпілому ОСОБА_10 , який внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її потребував, не викликавши «швидку допомогу», не впевнившись у тому чи остання прибула, чи було надано потерпілому медичну допомогу, самовільно покинув місце пригоди на автомобілі «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишивши потерпілого у небезпечному для життя стані.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер в кареті екстреної медичної допомоги. Смерть ОСОБА_10 настала внаслідок поєднаної травми голови (відкрита черепно-мозкова травма з переломом кісток склепіння та основи черепа, крововиливом під м`яку мозкову оболонку та шлуночки мозку), грудної клітки (двосторонні переломи ребер та грудини з ушкодженням пристінної плеври з крововиливом в ліву та праву легеневу порожнину), крововтрати, шоку.

Таким чином своїми умисними діями, які виразилися в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч 1 ст. 135 КК України.

Представником потерпілої ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_9 в кримінальному провадженні заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди обґрунтований тим, що грубе порушення водієм ОСОБА_6 вимог пунктів 2.9 а), 2.3 б), д), 12.3 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 , власником автомобіля є ОСОБА_11 . На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобом «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 керував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 застрахована у ПАТ «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА», , яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д, корпус Г, за договором добровільного страхування № АТ 3312983, який є чинним на дату настання дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» є співвідповідачем у даній справі в частині забезпечення цивільно-правової відповідальності транспортного засобу «ВАЗ-2101», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

У зв`язку зі смертю свого батька ОСОБА_10 позивачка ОСОБА_8 понесла матеріальні витрати, пов`язані із проведенням поховання батька на загальну суму 12 770, 00 грн., що підтверджується товарним чеком № б/н від 22.07.2023 року.

Заявлена позивачкою сума витрат підтверджується належно оформленим товарним чеком та не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання дорожньо-транспортної пригоди, в результаті якої загинув її батько ОСОБА_10 .

Таким чином, стягненню на користь позивачки ОСОБА_8 з співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» в рахунок відшкодування витрат на поховання підлягає грошова сума у розмірі 12 770, 00 грн.

В обґрунтування стягнення моральної шкоди представник позивачки зазначає наступне.

Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень в автомобілі екстреної медичної допомоги на а/д «Київ-Харків» помер батько позивачки ОСОБА_10 .

Смерть батька позивачки змусила пережити її матір`ю дружиною загиблого, її сестрою та нею особисто особливо сильне потрясіння, що безперечно нанесло всім членам сім`ї непоправну пожиттєву моральну травму. Рідні загиблого відчувають не припинений душевний біль та страждання. Горе, яке відчуває сім`я загиблого ОСОБА_10 після його смерті не можна порівняти ні з чим.

Після смерті свого батька позивачка відчуває дуже важкі й інтенсивні емоції, глибокий безпросвітний смуток, тугу, безнадійність, порожнечу, відчай, депресію та шок, що значно відображається на її фізичному стані. Такий стан позивачки негативно відображається на її повсякденному житті.

Смерть батька позивачки істотно порушила значний спосіб життя всієї сім`ї, порушила їх нормальні життєві та сімейні зв`язки. Відновити психологічне здоров`я та звичний спосіб життя, які існували до смерті її батька позивачки та всієї її сім`ї не можливо.

Визначаючи розмір моральної шкоди, завданої позивачці в результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, остання виходить саме із душевних страждань, яка зазнала її сім`я, протиправної поведінки відповідача в результаті якої настала смерть її батька, психологічних страждань, заподіяних їй та всій її сім`ї в результаті смерті рідної людини, які порушили їх нормальні життєві зв`язки та усталений спосіб життя, а також того факту, що відповідач, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, виявив навмисну безпечність та нехтування безпекою інших учасників дорожнього руху.

На підставі наведеного, враховуючи обставини справи, доводи викладені в обґрунтування ступеня заподіяної моральної шкоди, з урахуванням страждань, які відчуває позивачка, вимушених змін у її житті та порушення нормального способу життя, а також з урахуванням обставин, встановлених при розгляді кримінального провадження позивачка вважає, що розмір завданої їй відповідачем моральної шкоди у зв`язку зі смертю її батька складає 500 000, 00 грн.

Враховуючи вимоги п. 27.3 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до якого загальний розмір відшкодування моральної шкоди стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, позивачка просить суд стягнути з співвідповідача на її користь моральну шкоду у розмірі 80 400, 00 грн.

Відповідно до п. 27.5 ст. 27 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

На день настання дорожньо-транспортної пригоди в результаті якої загинув ОСОБА_10 страховий ліміт становить 320 000, 00 грн.

Крім того, згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак, позивачка ОСОБА_8 просить суд стягнути з ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 419 600, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнути на свою користь з співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» грошові кошти в сумі 12 770, 00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення поховання. Стягнути на свою користь з співвідповідача ПАТ «НАСК «ОРАНТА» грошові кошти в сумі 80 400, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним обставинам, пояснивши, що 21.07.2023 року він рухався, після скороченого робочого дня, на своєму автомобілі марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Шевченків шлях в напрямку вулиці Колоска до своєї матері. Перед тим, як сісти за кермо випив літр пива, так як на вулиці було дуже жарко. Під час руху автомобіля в нього задзвонив мобільний телефон, який знаходився в автомобілі. Не зупиняючись, почав шукати телефон, відволікся від керування автомобілем та відчув сильний удар в передню частину автомобіля. В подальшому побачив на землі тіло чоловіка. Перебуваючи в шоковому стані, злякавшись, продовжив рух. Приїхавши до своєї матері, випив 100 грам горілки. В подальшому, приблизно о 19 годині до його дому прибули працівники поліції. Вказав, що зрозумів всю протиправність своєї поведінки. Щиро розкаюється у скоєному, просить суд суворо не карати. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 визнає в повному обсязі.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 суду пояснила, що 21.07.2023 року їй зателефонувала мама та пояснила, що її батька ОСОБА_10 збила машина та водій, який перебував в нетверезому стані, зник з місці події. Приїхавши на місце дорожньо-транспортної пригоди вона побачила, що її батька ОСОБА_10 забрала карета швидкої допомоги та на місці працювали працівники поліції. Також на місці пригоди був побитий велосипед на якому їхав її батько. Заявлений цивільний позов підтримала. Також додала, що сім`єю ОСОБА_6 їй було відшкодовано моральну шкоду в сумі 8 000 гривень, а відтак просить стягнути з останнього моральну шкоду в сумі 411 600 гривен та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 максимальну міру покарання.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Отже, вислухавши показання обвинуваченого, в яких він повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_6 21.07.2023 року вчинив дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого, його дії суд кваліфікує за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Суд визнає правильною кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 135 КК України і вважає, що його вина у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме в завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан, є доведеною у повному обсязі.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, згідно з вимогами ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, повне визнання ним своєї вини, часткове відшкодування заподіяної моральної шкоди, його розкаяння у вчиненому, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Із досудової доповіді вбачається, що орган пробації, проаналізувавши всі фактори: історію попередніх правопорушень, інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, оцінку ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, який відповідає середньому рівню; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній, вважає, що ОСОБА_6 зможе стати на шлях виправлення без ізоляції від суспільства.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, визначену ч. 2 ст. 50 КК України мету покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинені злочини покарання у вигляді позбавлення волі, так як саме таке покарання, на думку суду, є гуманним і справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів).

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_6 цивільний позов ОСОБА_8 визнав повністю, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 411 600, 00 гривень.

Окрім того, суд вважає за необхідне стягнути з ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на користь потерпілої ОСОБА_8 12 770, 00 грн. в рахунок відшкодування витрат на проведення поховання та 80 400, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Беручи до уваги, що до набрання вироком законної сили зберігаються ризики, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто ризик вчинення ОСОБА_6 інших злочинів та ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі з метою забезпечення виконання вироку, застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Документи, надані стороною обвинувачення на підставі ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 369, 373-376 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 135 та ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 1 ст. 135 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 286-1 КК України у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 призначити остаточне покарання у вигляді 6 (шести) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор».

Строк покарання ОСОБА_6 обчислювати з 21 липня 2023 року.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ-2101», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який направлений на зберігання на спецмайданчик по зберіганню тимчасово затриманих транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Милославська, 2-А повернути власнику;

- змив з зовнішньої ручки водійських дверей; змив з внутрішньої ручки водійських дверей; змив з водійського керма; змив з важеля перемикання коробки передач; змив з місця деформації даху автомобіля знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/39152-ІТ від 24.08.2023 року в розмірі 2 868 (дві тисячі вісімсот шістдесят вісім) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/39155-ІТ від 29.08.2023 року в розмірі 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/39163-ІТ від 31.08.2023 року в розмірі 4 302 (чотири тисячі триста дві) гривні.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової трасологічної експертизи № СЕ-19/111-23/39857-ТР від 11.08.2023 року в розмірі 5 736 (п`ять тисяч сімсот тридцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/111-23/47242-ІТ від 12.09.2023 року в розмірі 2 390 (дві тисячі триста дев`яносто) гривень.

Цивільний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 411 600 (чотириста одинадцять тисяч шістсот) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування витрат на проведення поховання 12 770 (дванадцять тисяч сімсот сімдесят) гривень.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Національна Акціонерна Страхова Компанія «ОРАНТА» на користь ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_3 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 80 400 (вісімдесят тисяч чотириста) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Березанський міський суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1