Справа № 603/530/23
Провадження № 1-кп/603/60/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2023 року року м.Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 25.09.2023 року, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, вдівця, пенсіонера, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 у травні 2021 року на земельній ділянці, яка перебуває у його користуванні та належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно кадастровий номер: :03:002:0514, площею 0,0927 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, в порушення вимог ст. 35 Закону України «Про охорону земель», а також ст. 96 Земельного кодексу України, відповідно до якої власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права відхилятися від затвердженого в установленому порядку проекту землеустрою, без проведення змін цільового призначення земельної ділянки зняв ґрунтовий покрив площею 0,0468 га, на якій облаштовано штучну водойму глибиною приблизно 1,00 м, площею 0,0270 га.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 91 Земельного кодексу України та статті 35 Закону України «Про охорону земель» власники земельних ділянок та землекористувачі зобов`язані неухильно забезпечити використання ними земельних ділянок наданими їм у власність виключно за їх цільовим призначенням та проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючості грантів.

Обвинувачений ОСОБА_3 , нехтуючи вищевказаними вимогами, не ініціюючи питання зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,0927 га, з присвоєним кадастровим номером :03:002:0514, перед Монастириською міською радою Чортківського району Тернопільської області, та не маючи в наявності готового та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, цільове призначення якої змінюється, в травні 2021 року провів виїмку (зняття) ґрунтового покриву площею 0,0468 га та облаштовано штучну водойму глибиною приблизно 1,00 м, площею 0,0270 га.

Внаслідок зняття ґрунтового покриву на земельній ділянці, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , розташованій за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , кадастровий номер: :03:002:0514, площею 0,0927 га, з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства, безпідставно була виведена з земель сільськогосподарського обороту через втрату родючості.

Такі умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 254 КК України безгосподарське використання земель, що спричинило виведення земельної ділянки площею 0,0468 га з земель сільськогосподарського обороту через втрату їх родючості.

За даним фактом 25.09.2023 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166.

28 листопада 2023 року між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 за письмовою згодою потерпілого ОСОБА_6 на укладення угоди та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 у приміщенні Монастириського районного суду Тернопільської області укладено угоду про визнання винуватості.

За вказаною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин.

Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений повинен понести за ч. 1 ст. 254 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, визнав повністю, зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просить затвердити вказану угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просить затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_7 у судовому засіданні просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, проте подав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить із такого.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України); угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди (абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України).

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Укладення угоди про визнання винуватості сторонами є добровільним. Умови угоди відповідають вимогам КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 надав прокурору письмову згоду на укладення ним угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. ст. 65, 69 КК України, інтересам суспільства не суперечить.

При затвердженні угоди суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який є пенсіонером, хворіє, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

З огляду на вищевикладене, а також те, що умови угоди про визнання винуватості відповідають вимогам закону, суд, заслухавши думку сторін кримінального провадження, враховуючи позицію потерпілого, викладену письмово, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке з врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2023 року між прокурором Монастириського відділу Бучацької окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000166 від 25.09.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 254 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 28 листопада 2023 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 (п`ять тисяч сто) грн 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1

ОСОБА_1