Номер провадження № 1-кп/756/1459/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше засудженого 08.02.2023 вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений під часу судового розгляду день та час, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту, будучи особою, яка раніше вже вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 у невстановлені день, час та місці незаконно придбав та розпочав зберігати, із метою подальшого збуту, особливо небезпечну психотропну речовину - PVP, упаковану в 3 прозорі безбарвні полімерні пакети з пазовими застібками, та 18 згортків ізоляційної стрічки синього кольору, у кожному з яких знаходились пакети з полімерного матеріалу з пазовим замком.

У подальшому, 15.06.2023, приблизно о 16 год. 33 хв., ОСОБА_4 , який перебував біля будинку № 1-а, що розташований за адресою м. Києві, просп. Володимира Івасюка, був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх повідомив про наявність в нього забороненої психотропної речовини.

Під час особистого обшуку ОСОБА_4 , у порядку ст. 208 КПК України, було виявлено та вилучено 3 прозорі безбарвні полімерні пакети з пазовими застібками та 18 згортків ізоляційної стрічки синього кольору, у кожному з яких знаходились пакети з полімерного матеріалу з пазовим замком.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучені під час особистого обшуку ОСОБА_4 3 пакети та 18 згортків, містять кристалоподібну речовину білого кольору, якою є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якого заборонено - PVP, масою 23,545 грам.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторін кримінального провадження.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням статей 71, 72 КК України у виді позбавлення волі строком на 10 рік 1 місяць із конфіскацією майна.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує. Зокрема, ОСОБА_4 надав показання, що він проживає разом із мамою, яка має тяжкі захворювання. Він мав мінливі заробітки, яких не вистачало на лікування матері. Сам наркотичні засоби та психотропні речовини не виживає та не вживав. Якось побачив оголошення про підробіток із розкладання пакунків із наркотичними засобами та психотропними речовинами. Вирішив спробувати, отримав згортки, які розклав, і за що на картку отримав кошти, які є значними для його родини. Так він учинив декілька разів, зокрема в останній раз його було затримано із цими пакунками працівниками поліції.

До цього він був вже засуджений судом за ч. 1 ст. 309 КК України, з іспитовим строком на 1 рік. Лише наразі він дійсно зрозумів помилковість своїх вчинків, і звісно розуміє їх наслідки. Готовий нести відповідальність. Саме тому щиро кається, засуджує свою поведінку, але просить не позбавляти свободи до набуття вироком законної сили, аби він зміг встигнути допомогти матері із лікуванням, життям та справами, які виникнуть після того, як він буде відбувати покарання в виді позбавлення волі.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченого, зокрема щодо визнання винуватості, але просив призначити покарання із положенням статтями 69, 69-1 КК України з іспитовим строком.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.2. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а саме в незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини в особливо великих розмірах з метою збуту, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

При цьому суд не знайшов інших обставин, які мав би урахувати в якості обставин, що пом`якшують покарання. Зокрема, суд не може врахувати в якості обставини, що пом`якшує покарання стан здоров`я матері обвинуваченого, яка хоча і має тяжкі захворювання, однак суду не надано відомостей щодо неможливості самостійного догляду за собою та потреби в сторонній допомозі. Крім того, мати обвинуваченого - ОСОБА_6 офіційно працевлаштована, а отже може, на думку суду, може себе забезпечувати (доглядати).

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій особливо тяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що хоча матеріальна шкода не завдана, але даний вид злочинів завдає значну шкоду суспільству, насамперед поширенням та згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації як окремих осіб так і суспільства - її активної частини (молоді).

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який хоча і мав освіту, але офіційно не був працевлаштований, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Хоча суд і не врахував як обставину, що пом`якшує покарання, суд, при призначенні покарання, все одно враховує, що обвинувачений проживає разом із матір`ю, яка має значні захворювання (гігантська багатокамерна п/о вентральна грижа. Спайкова хвороба черевної порожнини. ЦД ІІ тип, уперше виявлений. Ожиріння 4 ст. Метаболічний синдром. Діабетична нефропатія. ХНН ІІ ст. Хронічний пієлонефрит. Артеріальна гіпертензія ІІ ст., ІІІ ст., ризик ЗСН ІІА), і якій вимушений через це допомагати матері, зокрема матеріально. Тому показання обвинуваченого, який не вживав наркотичних засобів та психотропних речовин, щодо вчинення ним злочину із метою отримати дохід для родини, суд не ставить під сумнів. Тим більше, це не оспорювались і прокурором в судому засіданні.

4.3. Установлені в судовому засіданні обставини не дають підстав для призначення покарання обвинуваченому в порядку статей 69, 69-1, 75 КК України.

4.4. Отже, вивченням особистості обвинуваченого, з урахуванням загальних засад призначення покарання - законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, його наслідків, особистість обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції від суспільства, тобто при призначенні покарання, у виді позбавлення строком на 9 років.

4.5. Крім того, оскільки ОСОБА_4 учинив новий злочин під час відбуття покарання із випробуванням, тобто після постановлення попереднього вироку, у порядку ч. 1 ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання слід частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком - Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років 1 місяць.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Суд ураховує, що стосовно обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні цілодобово залишати житло. Між тим, ураховуючи обставини наведені в пунктах 3.1., 4.2. рішення, на думку суду, є підстави для зміни обвинуваченому до набуття вироком законної сили запобіжного заходу на особисте зобов`язання. Бо обвинувачений дійсно має виняткові обставини, а також не порушував раніше обраний запобіжний захід та покладені обов`язки.

5.2. Цивільний позов у рамках кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз № СЕ-19/111-23/30896-НЗПРАП від 16.06.2023 у сумі 1195 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/31284-НЗПРАП від 25.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/30895-НЗПРАП від 05.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/31288-НЗПРАП від 13.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/32157-КТ від 26.07.2023 у сумі 5736 грн 00 коп., що в сумі складає 12 637 грн 00 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

5.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України зокрема психотропну речовину - PVP, масою 23,545 грам, яка зберігається в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначити йому покарання в виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років із конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком (Подільського районного суду м. Києва від 08.02.2023), до покарання призначеного цим вироком, ураховуючи положення ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно слід призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 9 (дев`ять) років 1 (один) місяць із конфіскацією майна.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 15.06.2023 до 04.10.2023, виходячи з того, що відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 в виді домашнього арешту, змінити на особисте зобов`язання до набрання вироком законної сили, зобов`язав ОСОБА_4 з`являтися до суду за першим викликом.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного виконання вироку - моменту затримання.

Процесуальні витрати у провадженні в сумі 12 637 грн 00 коп. (які складаються з витрат на проведення експертиз № СЕ-19/111-23/30896-НЗПРАП від 16.06.2023 у сумі 1195 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/31284-НЗПРАП від 25.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/30895-НЗПРАП від 05.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/31288-НЗПРАП від 13.07.2023 у сумі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/32157-КТ від 26.07.2023 у сумі 5736 грн 00 коп.) стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 - на користь держави.

Речові докази: психотропну речовину - PVP, масою 23,545 г, які зберігаються в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1