ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/1885/23 Номер провадження 11-кп/814/830/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового розгляду ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 /в режимі відеоконференції/

представник колонії ОСОБА_8 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13.06.2023 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Даною ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, до засудження не працював, зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-04.11.2019 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі, згідно ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 02.07.2021 вирок від 04.11.2019 приведено у відповідність до законодавства за ч. 2, ч. 3 ст. 74 КК України, за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 років обмеження волі в іншій частині вирок залишено без змін;

-18.01.2021 Білоцерківським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;

засудженого: 26.09.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді 3 років позбавленні волі, зараховано в строк покарання термін 10.04.2020 та 26.01.2021 із розрахунку 1 день ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2022 визначено початок строк рахувати з 02.03.2021,-

відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Відмовляючи в задоволенні клопотання районний суд зазначив, що ОСОБА_7 в повній мірі не довів своє виправлення, а тому застосування до нього умовно-дострокового звільнення є передчасним.

Вимоги апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить суд скасувати ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13.06.2023 року посилаючись

Позиції учасників апеляційного провадження.

Засуджений та його захисник підтримали доводи апеляційної скарги та просили задовольнити її в повному обсязі.

Представник колонії просив задовольнити скаргу в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката в інтересах засудженого.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2020 «про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організація засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно вимог ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому положеннями постанови Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього беруться дані в їх сукупності.

За змістом цього закону умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як встановлено судом ОСОБА_7 засуджений 26.09.2022 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у виді 3 років позбавленні волі, зараховано в строк покарання термін 10.04.2020 та 26.01.2021 із розрахунку 1 день ув`язнення за 1 день позбавлення волі. Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.11.2022 визначено початок строк рахувати з 02.03.2021.

Початок строку відбування покарання 02.03.2021 року, кінець строку 29.02.2024 року.

Згідно характеристики на ОСОБА_7 наданої начальником Державної установи «Божковська виправна колонія (№16)», засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 02.03.2021 року. З 02.03.2021 року перебував в державній установі «Маріупольський слідчий ізолятор», де характеризувався негативно, мав 1 стягнення яке на даний час погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. З 17.06.2015 року перебував в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо. Стягнень та заохочень не мав. З 14.05.2021 відбуває покарання в державній установі "Божковська виправна колонія (№16)". Працевлаштований різноробочим житлової зони установи. В теперішній час характеризується позитивно. Має 2 заохочення, стягнення не накладались. У взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, підтримує рівні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд. Добре ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи. Здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Вважає, що засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого про наявність у нього 2 заохочень, то такі дані дійсно вказують на позитивні зміни у його поведінці, однак є недостатніми для висновку про його виправлення та не можуть слугувати доказом того, що засуджений твердо став на шлях виправлення та заслуговує на застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Відсутність у засудженого ОСОБА_7 не погашених стягнень, є його обов`язком, а не здобутком.

Рішення комісії державної установи «Божковська виправна колонія (№16) протоколами №2, «7, №7 засудженому було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України.

Окрім того, в матеріалах справи відсутні переконливі дані про те, що процес виправлення ОСОБА_7 досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення останнього до праці.

Крім того судом першої інстанції не в пованій мірі було досліджено умови за яких можливе умовно-дострокове звільнення, що стало ще однією з підстав для відмови у зажолволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 є законним та обгрунтованим, а тому відсутні підстави для ска скасування суджового рішення.

Керуючись ст. ст.405,407,419 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 13.06.2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4