Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 листопада 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

представника - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000296 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року задоволено частково клопотання слідчого СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та накладено арешт на:

- загальний вантажний бортовий автомобіль марки «ЗИЛ-131» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , житель АДРЕСА_1 , володільцем - ОСОБА_7 , житель АДРЕСА_2 , заборонивши розпоряджатися даним майном до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні;

- лісодеревину породи «сосна» (кругляк), відрізками (колодами) довжиною по 4 метри, в кількості 77 штук, різними діаметрами, загальною кубомасою 12,13 м3, володільцем якої є ОСОБА_7 , заборонивши користуватися та розпоряджатися нею до прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною та такою, що порушує як норми кримінального процесуального законодавства, так і норми міжнародного права. Вказує, що слідчим у клопотанні не доведено, а слідчим суддею не перевірено, що вилучене під час огляду майно (лісодеревина), походження якої підтверджено належними товарно-транспортними накладними та квитанцією про оплату, є засобом вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_7 є єдиним та законним власником вилученої та арештованої лісодеревини, яку він придбав на законних підставах та надав підтверджуючі документи. Наголошує, що на даний час арештована лісопродукція знаходиться на відкритій ділянці, нічим не захищена та не загороджена, що, враховуючи погодні умови, призведе до псування, погіршення якості або й взагалі унеможливить використання такої деревини.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати в частині накладення арешту на лісодеревину породи «сосна» (кругляк), відрізками (колодами) довжиною по 4 метри, в кількості 77 штук, різними діаметрами, загальною кубомасою 12,13 м3, власником якої є ОСОБА_7 та відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, доводи представника ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти її задоволення та просив залишити рішення місцевого суду без зміни, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000296 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

Предметом досудового розслідування є обставини, які дають підстави вважати, що на вантажному автомобілі марки «ЗИЛ 131», д.н.з. НОМЕР_1 , перевозилась лісодеревина породи сосна (кругляк) загальною масою 12,13 м? без відповідних документів та маркувальних позначень. Також в ході ретельного огляду деревини виявлено маркувальні чи ідентифікуючі позначення електронного обліку деревини щодо об`єму продукції - чипи (бирки) у кількості 2 шт., які мають пошкодження та схожі на ті, що використовуються не вперше, що свідчить про те, що вона здобута незаконним шляхом.

Постановою слідчого від 10.10.2023 року тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль вантажний та деревина породи сосна відрізками по 4 м. кожна в кількості 77 шт. визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане в оскаржуваній ухвалі майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно могло зберегти на собі сліди злочину або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюються під час кримінального провадження.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги про незаконність оскаржуваної ухвали апеляційний суд приходить до висновку про їх безпідставність.

Так, під час апеляційного розгляду представник ОСОБА_6 зазначив, що лісопродукція, яка була вилучена та арештована, придбана законним шляхом на підставі договору купівлі-продажу необробленої деревини внаслідок виграшу в аукціоні, в якому ОСОБА_7 брав участь як ФОП. Після здійснення оплати за лісопродукцію останній., маючи у користуванні вантажний бортовий автомобіль марки «ЗИЛ-131», поїхав до Мушнянського лісництва з метою забрати лісодеревину породи сосна, довжиною 4 м., після завантаження якої останньому було видано товарно-транспортні накладні. Завантажившись та отримавши необхідні документи ОСОБА_7 поїхав до с. Глинне, де розташоване його устаткування з обробки деревини, проте в той день на його лісопилці працювали військові, тому він свою деревину вигрузив на околиці села, а бирки познімав.

Однак прокурор в судовому засіданні наголосив, що в ході перевірки деревини на ній були наявні 2 бирки, які мали пошкодження та схожі на ті, які використовуються не вперше. Крім того, товарно-транспортні накладні, які були надані ОСОБА_7 , не відповідали деревині породи сосна, яку останній транспортував. Також працівник лісоохорони, який відпускав лісопродукцію, вказав, що це не та деревина. Зазначив, що наразі досі тривають слідчі дії, тому такий захід забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, необхідний для збереження речових доказів.

Доводи представника про відсутність доказів заподіяння істотної шкоди та незаконності походження деревини, на переконання апеляційного суду є передчасними та вказані обставини мають бути встановлені в ході досудового розслідування, в тому числі з проведенням відповідних експертних досліджень для встановлення розміру можливої завданої шкоди.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного майна матеріальними об`єктами, що містять в собі ознаки, визначені у ст.98 КПК України, та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, знищенню речових доказів, крім того вказані представником обставини мають бути перевірені та встановлені в ході досудового розслідування.

Посилання апеляційної скарги на те, що перебування деревини тривалий час на відкритій, незахищеній ділянці може призвести до її псування та непоправного знищення, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не впливає на правильність прийнятого по справі рішення суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. При цьому ОСОБА_7 не позбавлений права надати слідчому додаткові докази на підтвердження зазначених ним в апеляційній скарзі обставин чи звернутися до слідчого судді у порядку ст.174 КПК України із заявою про зняття арешту на майно.

Слід зауважити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, зі з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12 жовтня 2023 року про часткове задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000296 від 10.10.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3