Номер провадження 1-кп/504/737/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області:

у складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ; обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши, в залі суду в смт. Доброслав, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що подане в межах розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 10000457 від 04.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з середньою освітою, працює на посаді кухара пляж «Отрада», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 року, в провадження Комінтернівського районного суду Одеської області, з Одеського апеляційного суду, після визначення підсудності кримінального провадження, надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 10000457 від 04.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду у провадженні призначене підготовче судове засідання.

15.11.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивовано тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України. За вчинення вказаних діянь, санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Обвинувачений не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, немає міцних соціальних зав`язків, тому усвідомлюючи можливість отримання реальної міри покарання у виді позбавлення волі на тривалий термін може переховуватися від суду. Також прокурором, встановлено наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні, прокурор подане клопотання підтримав.

Обвинувачений та його захисник, щодо задоволення клопотання заперечували, зазначаючи, що суд на стадії підготовчого судового засідання немає повноважень на продовження дії запобіжного заходу, обвинувачений хоч раніше притягувався до кримінальної відповідальності, проте на цей час є таким, що несудимий про, що вказано у обвинувальному акті, обвинувачений працює, має постійне місце проживання про, що також зазначено в обвинувальному акті. Обвинувачений перебуває у цивільному шлюбі, проживає разом з цивільною дружиною та своєю матір`ю у м. Одеса. Обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, усвідомлює помилки які допустив, на даний час не має можливості внести заставу, що визначена попередньою ухвалою суду. З урахуванням наведеного, захисник просив змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в певний період доби.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Судом встановлено, що на стадії досудового розслідування підозрюваному, а на цей час обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з можливістю внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 53680,00 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень 00 коп.) гривень, яка станом на дату розгляду цього клопотання не внесена.

В подальшому, в ході судового провадження, обвинуваченому продовжено дію раніше обраного запобіжного заходу.

ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст.185 КК України, які є тяжкими за правилами ст. 12 КК України.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій. Санкція інкримінованого діяння передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, що в свою чергу, також може зумовити настання ризиків ухилення обвинуваченого від суду, оскільки саме по собі психічне ставлення та усвідомлення суворості покарання може спровокувати поза процесуальну поведінку обвинуваченого.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, то вказаний ризик, на переконання суду, є недоведеним прокурором та не обґрунтованим у клопотанні прокурора. Згідно даних обвинувального акту обвинувачений не судимий, до матеріалів клопотання прокурором не додано жодного доказу того, що обвинувачений притягувався до кримінальної відповідальності у минулому. В судовому засіданні прокурор зазначив про обставини притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності у 2016, 2017 році, проте жодного доказу цих обставин не надав. При цьому, в обвинувальному акті вказано, що обвинувачений працює на посаді кухара пляж «Отрада», а в клопотанні про продовження запобіжного заходу зазначено, що обвинувачений не працює.

За таких обставин, суд визнає недоведеним ризик, що визначений у клопотанні прокурора, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення.

Будь-яких ризиків перешкоджання кримінальному провадженню, впливу на свідків чи потерпілого у провадженні прокурором не визначено у поданому клопотанні.

При розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

У частині першій статті 183 КК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кодексу.

Згідно положень ст. 5 Конвенції, та правової позиції ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «... тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою...».

В Рішенні ЄСПЛ «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05 від 01.06.2006 р.) сказано, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

В п. 51 Рішенні ЄСРПЛ «Летельє проти Франції» (від 26.06.1991 р.) попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Судом встановлено, що обвинувачений, згідно даних обвинувального акту працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, протягом тривалого часу з 01.08.2023 року не вносить визначену слідчим суддею заставу, а тому враховуючи наявність єдиного ризику переховування від суду, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є недоцільним, оскільки такому ризику може запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті , але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Отже, враховуючи те, що прокурор в судовому засіданні доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, але не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд, приходить до переконання, що домашній арешт як більш м`який запобіжний захід, забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також в повній мірі зможе запобігти спробам обвинуваченого переховуватися від суду.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Також, у відповідності до ч.5 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого певні обов`язки.

На підставі викладеного та керуючись статтею 29 Конституції України, статтями 8, 176-179, 181, 183, 194, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 14 січня 2024 року включно, заборонивши ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покидати місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідності до вимог ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-не відлучатися з населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає, без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та/або місця роботи.

Копію ухвали надіслати на виконання до органу Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1