Справа № 167/85/23
Номер провадження 1-кп/167/29/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання публічного обвинувача - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України,

в с т а н о в и в:

01.02.2023 року до Рожищенського районного суду Волинської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000235 від 22.05.2021 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: частиною 2 статті 307, частиною 1 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 КК України, який ухвалою суду від 13.02.2023 року був призначений до судового розгляду.

24.10.2023 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на строк 60 (шістдесят) днів, яке ОСОБА_4 отримав 24.10.2023 року.

Клопотання мотивоване тим, що 11.11.2022 року ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 ( шістдесят) днів, який в подальшому неодноразово продовжений судом. Строк запобіжного заходу закінчується 02 листопада 2023 року.

На даний момент продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що дають достатні підстави для продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказує, що ризики, які враховані слідчим суддею при застосуванні та судом при продовженні запобіжного заходу, на даний час не зменшилися, а тому застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не може запобігти переліченим ризикам, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні, у тому числі умисних тяжких злочинів, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, обвинуваченим виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно обвинуваченого, оскільки особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, відсутня. Запобіжні заходи у виді домашнього арешту та застави не може бути застосовано, оскільки застосування таких запобіжних заходів не гарантуватиме виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, так як останній, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі, незважаючи на покладені на нього обов`язки, може покинути місце свого проживання з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, зареєстрованого місця проживання, міцних соціальних зв`язків, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинялися, у тому числі, за місцем проживання обвинуваченого. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дають змогу безперешкодно застосувати до ОСОБА_4 та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, наведених у ньому, та зазначив, що застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним в клопотанні ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник у судовому засіданні проти поданого клопотання заперечили і просили обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заперечення мотивували тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання і судом вже досліджено всі докази сторони обвинувачення, у зв`язку з чим істотно зменшилися ризики, що були враховані при обранні міри запобіжного заходу слідчим суддею Ківерцівського районного суду Волинської області. Також, на думку сторони захисту, прокурор не довів, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою статті 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, згідно частини 2 статті 177 КПК України.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які заперечити щодо задоволення клопотання прокурора, суд зазначає наступне.

Згідно частин 1-3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При обранні 11.11.2022 року міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначив, що надані стороною обвинувачення у кримінальному провадженні докази доводять обставини, передбачені частиною 1 статті 194 КПК України, які свідчать про наявність обґрунтованості підстав підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 307 КК України, які відповідно до статті 12 КК України, відносяться до тяжких злочинів за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а також те, що ОСОБА_4 , є особою молодого віку, перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати іншим чином встановленню фактичних обставин у кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, без зареєстрованого місця проживання; саме 10.11.2022 року ним було скоєно злочин за місцем його проживання - АДРЕСА_1 .

Дані обставини враховувалися судом при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Як вбачається з матеріалів справи строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 02 листопада 2023 року включно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Статтею 17 Закону України « Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини « Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою станом на 30.10.2023 року суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених пунктами 1, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Встановлено, що Рожищенським районний судом Волинської області розпочато судовий розгляд по суті у даному кримінальному провадженні і станом на 30.10.2023 року досліджені всі докази сторони обвинувачення, про що неодноразово наголошував прокурор, який не навів у своєму клопотанні від 24.10.2023 року будь-яких аргументів та обставин про те, що ОСОБА_4 на даному етапі судового розгляду може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином ( пункт 4 частини 1 статтті 177 КПК України).

Крім того, на думку суду, забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, поміж іншого, переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, на даному етапі судового розгляду кримінального провадження можна убезпечити більш м?яким запобіжним заходом, передбаченим КПК України, з урахуванням наступного.

Відповідно до п.п. 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до пункту "с" частини 1 статті 5 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод для обрання або для зміни запобіжного заходу - тримання під вартою необхідна наявність підстав вважати, що дана особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, буде намагатися, або ухилятися від слідства, суду та від виконання процесуальних рішень або перешкоджати встановленню істини в справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому враховується тяжкість вчинених злочинів, вік обвинуваченого, його стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання та інше.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_4 ще не надав показань і за таких обставин не досліджено усіх обставин вчиненні інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень було б можливо підставним та обгрунтованим за умови безумовного обов`язку обвинуваченого давати показання у кримінальному провадженні. Проте, з урахуванням вимог статті 63 Конституції України, будь-яка особа може відмовитися від давання показань щодо себе, тобто давати показання у кримінальному провадженні обвинуваченим це є його право, а не обов`язок. За таких обставин, дослідження усіх обставин вчинення інкримінованих особі кримінальних правопорушень не можна ставити у залежність від того, надав обвинувачений показання чи ні.

Таким чином, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд не може обґрунтовувати прийняття такого рішення виключно тяжкістю покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення чи незаслуховуванням показань обвинуваченого на даному етапі судового розгляду, без належного з`ясування наявності у кримінальному правопорушенні хоча б одного із ризиків, передбачених статті 177 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, суд доходить висновку, що прокурором не доведено продовження існування ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, і доходить висновку, що реальні ризики, передбачені пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, можуть бути убезпечені з врахуванням обставин провадження, таким запобіжним заходом як цілодобовий домашній арешт з покладенням на ОСОБА_4 певних обов`язків.

Крім того, при вирішенні клопотання прокурора суд ураховує вимоги частини 3 статті 197 КПК України, згідно якої строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Враховуючи вищенаведене у сукупності, суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає до задоволення частково і слід змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов"язків.

Керуючись статтями 176, 177, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання публічного обвинувача - прокурора Ківерцівського відділу Луцької окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою, який був обраний ухвалою слідчого судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 11.11.2022 року строком на 60 (шістдесят) днів та продовжений ухвалами Рожищенського районного суду Волинської області від 08.02.2023 року, від 27.03.2023 року, від 23.05.2023 року, від 12.07.2023 року і ухвалою Рожищенського районного суду Волинської області від 04.09.2023 року продовжений на 60 ( шістдесят) днів до 02.11.2023 року включно - на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на 2 ( два) місяці, тобто до 28.12.2023 року включно.

Відповідно до статті 194 КПК України на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до Рожищенського районного суду Волинської області за кожною його вимогою;

2) цілодобово не відлучатись із свого фактичного ( незареєстрованого) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну місця проживання;

4) здати на зберігання в Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області паспорт громадянина України та за наявності паспорт для виїзду за кордон;

5) не спілкуватися з іншими учасниками у даному кримінальному провадженні;

6) носити електронний засіб контролю.

Після доставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до його фактичного ( незареєстрованого) місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 - звільнити ОСОБА_4 з-під варти.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відносно ОСОБА_4 передати для виконання в Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області.

Згідно вимог частини 4 статті 181 КПК України, орган Національної поліції України - Луцьке районне управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області зобов`язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Контроль за виконанням обвинуваченим ОСОБА_4 обов`язків покласти на процесуального прокурора ОСОБА_3 .

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Дата проголошення повного тексту ухвали суду: о 09 год 15 хв 02.11.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1