Справа № 344/914/24
Провадження № 1-кс/344/474/24
У Х В А Л А

17 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000135, -

В С Т А Н О В И В:

в клопотанні вказано, що Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135 від 16.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Так, досудовим розслідуванням встановлено , що 15 січня 2024 року близько 12 год 30 хв, невідома особа, перебуваючи по вул. Залізничній, 30, що у м. Івано-Франківську, у період дії на території України воєнного стану, таємно, з кишені куртки ОСОБА_4 , вчинила крадіжку мобільного телефону марки «iPhone», модель «13 Pro» в корпусі золотистого кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , чим спричинила останній майнової шкоди. У ході досудового розслідування 16.01.2024 з 10 год 10 хв по 10 год 35 хв проведено огляд місця події по АДРЕСА_1 , а саме в приміщенні службового кабінету №17 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно надав працівникам поліції шапку матерчасту чорного кольору із хутром білого кольору, балонову куртку зеленого кольору, джинсові штани синього кольору, кросівки білого кольору, які поміщено у поліетиленовий пакет та опечатано биркою. Підставами для тимчасового вилучення вище зазначеного майна стало те, що вони могли бути одержані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, крім цього є підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, могли бути використані як засоби вчинення кримінального правопорушення.

Слідча просила про розгляд клопотання без її участі, клопотання задовольнити.

В матеріалах клопотання міститься заява ОСОБА_5 , в якій він просить проводити розгляд клопотання про арешт майна без його участі, не заперечує в накладенні арешту на саме, а саме на одяг, який він 16.01.2024 року добровільно видав працівникам поліції.

Згідно заяви від 16.01.2024 року ОСОБА_5 добровільно видав працівникам поліції одяг, в якому 15.01.2024 року здійснив крадіжку, а саме матерчасту шапку чорного кольору із хутром білого кольору, балонову куртку зеленого кольору, джинсові штани синього кольору, кросівки білого кольору.

16 січня 2024 року проведено огляд місця події, в ході якого вилучено одяг ОСОБА_5 , зазначений в постанові.

Постановою слідчого від 17 січня 2024 року майно, вилучене в ході проведення огляду 16.01.2024 року визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000135.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається, з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.ч.10-11 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч.5 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Таким чином, клопотання обґрунтовано належними правовими підставами.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд, -

П О С Т А Н О В И В :

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено в ході огляду місця події 16.01.2024 року за адресою м. Івано-Франківськ, вул. Бельведерська, 32, в приміщенні службового кабінету №14, а саме на шапку матерчасту чорного кольору із хутром білого кольору, балонову куртку зеленого кольору, джинсові штани синього кольору, кросівки білого кольору.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1