Провадження №1-кп/522/2507/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000325, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.06.2023року, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг, Новобузького району, Миколаївської області, громадянки України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючої, неодруженої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої в силу ст.89 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченої - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

У період часу із 09 години 17 хвилин 11.06.2023 року по 08 годину 43 хвилини 13.06.2023 року ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №62102-IX, на території України, починаючи з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, дію якого продовжено, відповідно до Указу Президента України від 01.05.2023 року №254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 02.05.2023 року №3057-1X з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» №2117-IX від 03.03.2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , таємно, шляхом вільного доступу викрала грошові кошти, які зберігались на рахунку АТ «ПРИВАТБАНК» за номером НОМЕР_1 , що належав ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи із прямим наміром, впевнившись що її дії залишаються непомітними для оточуючих, ОСОБА_7 , використовуючи мобільний додаток «Privat24» на мобільному телефоні марки «HUAWEI» моделі Y5 2019 у корпусі чорного кольору із IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 , в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора ПрАТ «Київстар» із номером НОМЕР_4 , отримала доступ до рахунку ОСОБА_6 , та здійснила грошові перекази на загальну суму 13 010 грн. 64 коп. (тринадцять тисяч десять гривень шістдесят чотири копійки), заволодівши вище указаними грошовими коштами, та розпорядившись ними на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_3 таємно викрала із банківського рахунку за номером НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , грошові кошти, та спричинила цьому потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 13 010 грн. 64 коп.

У судовому провадженні обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялась у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердила обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані в обвинувальному акті, та цивільний позов про відшкодування майнової, та моральної шкоди визнала.

До судового засідання потерпілий ОСОБА_6 не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою, у якій просив проводити судовий розгляд без його присутності, та звернувся до суду із цивільним позовом, у якому просив стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 майнову шкоду 13010 грн. 64 коп., моральну шкоду 2000 грн., та відсотки, які будуть нараховані банком до повного погашення кредиту без зазначення суми.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та розмір цивільного позову, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини, та розмір цивільного позову в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, яктаємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану.

Кваліфікуючу ознаку «вчинене повторно», суд вважає необхідним виключити із обвинувачення ОСОБА_3 , як помилково зазначену у кваліфікації її дій.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, та те, що вона позитивно характеризується за місцем проживання, та обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд враховує те, що вона щиро розкаялась у вчиненні кримінального правопорушення, що вона раніше не судима, що матеріальна шкода потерпілому частково відшкодована, та задовільний стан її здоров`я.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченої ОСОБА_3 , ступеня тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених чотирьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку про те, що її виправлення, а також запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства, тому їй необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, та звільнити цю обвинувачену від відбування покарання, із випробуванням, та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, та додатковий обов`язок, передбачений п.2 ч.3 ст.76 КК України.

На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

До початку судового розгляду указаного обвинувального акту потерпілий, та цивільний позивач ОСОБА_6 звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із цивільним позовом про стягнення на його користь із обвинуваченої ОСОБА_3 майнової шкоди у розмірі 13 010 грн. 64 коп., моральної шкоди у розмірі 2000 грн., та просив стягнути відсотки, які будуть нараховані банком до повного погашення кредиту.

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 у частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 16 377 грн. 71 коп. є обґрунтованим, та доведеним, тому на підставі ст.1166 ЦК України цей позов підлягає задоволенню, та стягненню із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого, та цивільного позивача ОСОБА_6 .

Згідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у редакції від 27.02.2009 року, відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд приходить до висновку, що незаконними діями обвинуваченої ОСОБА_3 , у зв`язку із викраденням указаних грошових коштів, та порушенням права власності, потерпілому та цивільному позивачу ОСОБА_6 була спричинена моральна шкода.

Суд вважає, що у результаті незаконних дій обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілому та цивільному позивачу ОСОБА_6 підлягає відшкодування моральна шкода у сумі 2 000 грн., так як у результаті порушення права власності на указані грошові кошти він переживав, були порушені його нормальні життєві зв`язки, та він отримав негативні наслідки, у зв`язку із відсутністю грошових коштів на необхідні умови життя.

На підставі зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 у частині стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн. у судовому засіданні підтверджені матеріалами кримінального провадження, тому на підставі ст.ст.23,1167 ЦК України, суд вважає, що позовна заява указаного потерпілого та цивільного позивача про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, та стягненню із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого, та цивільного позивача ОСОБА_6 .

Суд вважає, що цивільний позов потерпілого та цивільного позивача Бурсука у частині стягнення відсотків, які будуть нараховані банком до повного погашення кредиту не підлягає задоволенню, так як під час розгляду указаного кримінального провадження зазначеним потерпілим, та цивільним позивачем не було надано суду жодного доказу на підтвердження того, що йому спричинена матеріальна шкода, у зв`язку із тим, що банком вже нараховані відсотки за непогашення указаного кредиту, та він поніс грошові витрати нараховані банком, не зазначивши суму цих нарахованих відсотків, наданий суду документ про нарахування кредитних відсотків датований 25.10.2021 року, та із долучених документів неможливо з`ясувати розмір спричиненої йому матеріальної шкоди, та суд роз`яснює потерпілому та цивільному позивачу його право заявити цивільний позов в цій частині в порядку цивільного судочинства у майбутньому.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 367-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити їй покарання за указаною частиною указаної статті позбавлення волі строком - 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, з випробуванням строком на 2 /два/ роки. На підставі ч.1 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.3 ст.76 КК України строком на 2 /два/ роки покласти на обвинувачену ОСОБА_3 наступний обов`язок:

2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк відбування покарання, а саме іспитовий строк ОСОБА_3 , по цьому вироку Приморського районного суду м. Одеси, рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 27.10.2023 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк її попереднього ув`язнення з 24.10.2023 року до 27.10.2023 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі. Міру запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, та звільнити її з-під варти у залі суду.

Цивільний позов потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди - 13 010 /тринадцять тисяч десять/ грн. 64 /шістдесят чотири/ коп., та у рахунок відшкодування моральної шкоди - 2000 /дві тисячі/ грн., а всього на загальну суму 15 010 /п`ятнадцять тисяч десять/ грн. 64 /шістдесят чотири/ коп.

У задоволені цивільного позову потерпілого та цивільного позивача ОСОБА_6 до обвинуваченої ОСОБА_3 у частині відшкодування відсотків, які будуть нараховані банком до повного погашення кредиту - відмовити.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «HUAWEI» моделі Y5 2019 у корпусі чорного кольору із IMEI 1: НОМЕР_2 та IMEI 2: НОМЕР_3 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_6 за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1

27.10.2023