Справа № 286/3627/23
Провадження по справі 1-кс/276/23/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року смт. Хорошів

Головуючий суддя Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Хорошів заяву захисника ОСОБА_8 про відвід судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_9 при розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000003 від 30.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 161 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и в:

До Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області передано кримінальне провадження №0000003 від 30.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 161 Кримінального кодексу України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2023 матеріали вказаного кримінального провадження передані для розгляду головуючому судді ОСОБА_9 .

У підготовчому судовому засіданні головуючий суддя ОСОБА_9 здійснив розкриття інформації та повідомив учасникам судового розгляду про те, що він особисто знайомий з прокурором ОСОБА_10 та працював з останнім в одному управлінні Житомирської обласної прокуратури у період з 2015 року по 2019 рік. Водночас, зазначив, що підстави для самовідводу відсутні, тому самовідвід не заявив.

Разом з тим, захисник ОСОБА_8 на підставі п.4 ч.1 ст. 75 КПК України усно заявив головуючому судді ОСОБА_9 відвід, з огляду на те, що суддя особисто знайомий та перебуває в дружніх стосунках з прокурором ОСОБА_10 , працював з останнім в одному управлінні Житомирської обласної прокуратури у період з 2015 року по 2019 рік, що свідчить про упередженість головуючого судді у справі та його можливу необ`єктивність.

Згідно з ч.1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява про відвід судді ОСОБА_9 передана для розгляду судді ОСОБА_1 .

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та обвинувачені: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали відвід, який заявлений захисником ОСОБА_8 .

Суддя ОСОБА_9 подав заяву про проведення судового засідання без його участі. З огляду на те, що від усіх захисників заявлені відводи, що підтримані обвинуваченими, а тому, з метою уникнення будь-яких сумнівів в учасників процесу та у стороннього спостерігача в об`єктивності, законності та неупередженості вирішення справи, на його думку, відвід підлягає задоволенню.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Подав до суду заперечення проти задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_9 . Зазначив, що перебування судді з ним у дружніх стосунках є безпідставними та не відповідає дійсності, тоді як інших аргументованих доводів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, передбачених ст. 75 КПК України наведено не було. Вважає, що сам факт попередньої роботи ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 в органах прокуратури до 2019 року, з часу якого минуло фактично понад 4 роки, за жодних обставин не є підставою для відводу судді. Інші обставини, визначені ст. 75 КПК України, для відводу судді заявлені не були та відсутні.

Потерпілі, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви про відвід судді, до суду не з`явились. Потерпілі подали заяви про проведення судового засідання без їх участі, просили відмовити у задоволенні заяви про відвід судді за безпідставністю.

Захисник ОСОБА_8 подав клопотання про відкладення розгляду питання про відвід судді на іншу дату, оскільки він в цей день приймає участь в розгляді іншої справи, яка призначена на 9 год. 00 хв. в Житомирському апеляційному суді.

Виходячи з аналізу ч. 3 ст. 81 КПК України, відсутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід не перешкоджає її розгляду.

Враховуючи положення статті 81 КПК України, з метою дотримання розумних строків розгляду заяви про відвід, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, суддя дійшов висновку, що відсутність зазначених осіб, що беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду заяви про відвід, та вважає можливим провести розгляд такої заяви за їх відсутності.

Більш того, із захисником ОСОБА_8 на минулому судовому засіданні було узгоджено дату судового засідання про вирішення питання про відвід судді ОСОБА_9 , останній жодним чином не заперечив стосовно дати та часу судового розгляду, не повідомив про його зайнятість в суді апеляційної інстанції. Окрім цього, згідно долученої захисником інформації про розгляд справи в Житомирському апеляційному суді, судове засідання по справі призначене на 9 год. 00 хв., тоді як у Володарсько-Волинському районному суді Житомирської області розгляд заяви про відвід призначено на 14 год. 20 хв. та розпочато о 15 год. 43 хв. Враховуючи незначну відстань між смт Хорошів та м. Житомиром (близько 50 км.) та наявність транспортного сполучення між цими населеними пунктами, вказане свідчить про об`єктивну можливість захисника ОСОБА_8 прибути до Володарсько-Волинського районного суду після проведення судового засідання судом апеляційної інстанції. Також, захисник ОСОБА_8 не був позбавлений можливості письмово викласти його думку стосовно заявленого відводу, або ж взяти участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференцзв`язку з іншого приміщення. Відтак, суд визнав причини неявки захисника неповажними.

Розглянувши заяву захисника ОСОБА_8 про відвід судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_9 , суддя дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 2 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини є обов`язковими для виконання Україною.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, безсторонність (неупередженість) суду в сенсі пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах: "Фей проти Австрії", "Веттштайн проти Швейцарії").

Європейським судом з прав людини в рішенні по справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 зазначено, що"особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення існування неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі"Бочан проти України" від 03 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Проте, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Отже, при вирішенні питання про відвід судді необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду.

Вичерпний перелік підстав, які виключають участь судді у кримінальному провадженні, визначений статтями 75,76 КПК України.

Згідно ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема, за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до положень ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.

19.05.2006 року Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 року №2006/23 схвалено Бангалорські принципи поведінки суддів, які мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів.

Пунктом 1.1. Бангалорських принципів закріплено, що суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Другим стандартом етичної поведінки суддів Бангалорськими принципами визначено принцип об`єктивності, який є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Пунктом 2.5 "Бангалорських принципів поведінки судді" зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли би виникнути сумніви у неупередженості судді.

За загальним правилом існує презумпція особистої безсторонності доти, доки не доведено інше. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу судді в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України).

На думку сторони захисту спільна робота в одній прокуратурі ОСОБА_9 у період з 2015 року по 2019 рік з прокурором ОСОБА_10 може вплинути на об`єктивність судді під час розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Тому, на переконання захисника, наявність таких сумнівів виключає участь судді у цій справі.

Разом з цим, з такими доводами сторони захисту не можна погодитись, оскільки вони не ґрунтуються на нормах закону та суперечать практиці ЄСПЛ, зокрема висновкам у справі «Паунович проти Сербії» (заява № 54574/07). Так, у пункті 41 даного рішення вказано, що той факт, що суддя раніше у своїй кар`єрі виконував обов`язки прокурора сам по собі не є підставою для побоювання, що йому бракує неупередженості (справа «П`єрсак», § 30 (b), та «K. Проти Данії» (ухв.), № 19524/92, рішення Комісії від 5 травня 1993 р.), також це не той випадок, коли суддя колись був співробітником прокуратури у справі, яку спочатку розслідувало це відомство, адже суддя, про якого йдеться, ніколи не займався цією справою безпосередньо (справа «П`єрсак», там само). Що стосується попередньої позиції судді ОСОБА_12 , Суд вважає, що в цій справі суддя ОСОБА_12 насправді не виконував подвійну роль в єдиному судовому провадженні, яке є предметом цієї заяви. Інформація, надана Урядом підтверджує, що суддя ОСОБА_12 не брав активної чи формальної участі у підготовчих стадіях кримінального провадження чи в складанні обвинувального акту прокуратурою. На відміну від справи «П`єрсак» (цитованої вище), яка стосувалась судді, який раніше виконував обов`язки старшого заступника прокурора і мав повноваження контролювати діяльність заступників прокурора, у цій справі суддя ОСОБА_12 жодним чином не був ієрархічно вище заступників прокурора, які діяли у справі заявника, і не давав їм ніяких інструкцій щодо того, як діяти у даній справі. Він не мав ані повноважень переглядати або виправляти подання інших заступників, ні повноважень впливати на діяльність заступників, які діють у справі заявника. Суд погоджується з Урядом і посилається на свій висновок у справі «П`єрсак» (цитований вище, пункт 30 (b); див. також «Jerino v. Italy» (ухв.), № 27549/02, 2 вересня 2004 р.): «це буде занадто протилежною крайністю, якщо стверджувати, що колишні працівники прокуратури не можуть брати участь у судовому провадженні у кожній справі, яку спочатку розслідував цей орган, хоча особисто їм ніколи не доводилося займатися цією справою. Настільки радикальне рішення, засноване на негнучкому та формалістичному уявленні про єдність та неподільність прокуратури, створило б практично непроникний бар`єр між цим органом та судом. Це призвело б до потрясінь в судовій системі низки Договірних Держав, коли переведення з одного з цих відомств в інше є поширеним явищем. Перш за все, сам факт того, що суддя колись був працівником прокуратури, не є приводом для побоювань, що йому бракує неупередженості».

Згідно з матеріалів справи обвинувальний акт було складено та затверджено прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_10 31 серпня 2023 року, тобто в період, коли ОСОБА_9 вже не працював в органах прокуратури.

На даний час вже минуло більше 4-х років, як ОСОБА_9 та прокурор ОСОБА_10 працювали в одній прокуратурі, останні не перебували у підпорядкуванні між собою. ОСОБА_9 будь-якої участі у розслідуванні справи стосовно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не приймав.

Крім того, в заяві про відвід захисник зазначив про те, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають в дружніх стосунках. Однак, зазначене твердження захисника нічим не підтверджено.

Так, під час підготовчого судового засідання суддя ОСОБА_9 , розкриваючи інформацію, повідомив учасникам судового розгляду про те, що він лише особисто знайомий з прокурором ОСОБА_10 , оскільки працював з останнім в одній прокуратурі. Водночас, зазначив, що самовідвід не заявляє. Відтак, зазначені обставини він не вважає такими, що є підставою для його самовідводу та такими, що могли б перешкодити йому безсторонньо, об`єктивно та неупереджено розглянути справу.

Більш того, прокурор ОСОБА_10 в підготовчому судовому засіданні повідомив, що не заявляє самовідводу та відводів будь-кому з учасників справи, що також свідчить про відсутність сумнівів у безсторонності судді ОСОБА_9 . Також прокурор ОСОБА_10 подав письмові заперечення на заяву про відвід, заперечивши факт дружніх стосунків з суддею ОСОБА_9 . Вважає, що інших аргументованих доводів, які б свідчили про наявність підстав для відводу судді, передбачених ст. 75 КПК України наведено не було. Зазначив, що сам факт попередньої роботи ОСОБА_9 та прокурора ОСОБА_10 в органах прокуратури до 2019 року, з часу якого минуло фактично понад 4 роки, за жодних обставин не є підставою для відводу судді. Інші обставини, визначені ст. 75 КПК України, для відводу судді заявлені не були та відсутні.

Суд виходить із того, що при визначенні існування у даній справі законних підстав сумніватися в неупередженості судді ОСОБА_9 позиція захисника, який заявив відвід, має важливе, але не вирішальне значення.

Вирішальне значення при цьому має можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно зміну його складу.

У цьому зв`язку, на переконання судді, сам лише факт спільної роботи судді ОСОБА_9 і прокурора в одному органі прокуратури понад чотири роки тому, їх спілкування в робочий та позаробочий час в період 2015-2019 років, без наявності аргументованих даних про існування між ними на даний час стосунків дружнього характеру, що могло б впливати на об`єктивний та неупереджений розгляд даної справи, або ж доказів, які б свідчили про участь ОСОБА_9 у розслідуванні даного кримінального провадження на стадії досудового слідства, не може розглядатись як обставина, що викликає розумний, об`єктивно обґрунтований сумнів у неупередженості судді.

З урахуванням вищевикладеного, суддя дійшов висновку, що вищенаведені доводи захисника ґрунтуються виключно на припущеннях та не містять у собі достатніх підстав, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді.

Інших обставин, які б унеможливлювали участь судді ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, захисником у заяві зазначено не було.

За таких обставин, заявлений захисником відвід судді є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 35, 75, 80, 81, 82 КПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 про відвід судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області ОСОБА_9 при розгляді кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000003 від 30.01.2018 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 161 Кримінального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і окремому оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 15.02.2024.

Суддя ОСОБА_1