Справа №345/5566/23
Провадження № 1-кс/345/846/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.11.2023 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081 від 20.04.2023, -

встановив:

Представник скаржника ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 звернулася до суду із даною скаргою, мотивуючи її тим, що 13.09.2023 постановою дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000081 від 20.04.2023 у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В скарзі зазначено, що досудове розслідування здійснювалося за фактом порушення недоторканності приватного життя ОСОБА_5 , яке полягало у збиранні та зберіганні відомостей про приватне життя ОСОБА_5 громадянкою ОСОБА_7 за допомогою здійснення звукозапису особистої зустрічі батька ( ОСОБА_5 ) з сином ( ОСОБА_8 ) на флеш-накопичувач. У ході досудового розслідування дізнавачам було проведено огляд інформації на флеш-накопичувачі, однак, на думку дізнавача, жодної конфіденційної інформації, що могла б становити сімейну чи особисту таємницю ОСОБА_5 на наявному звукозаписі не виявлено. Скаржник вважає, що такий підхід є помилковим, оскільки до конфіденційних належать відомості, які становлять особисту або сімейну таємницю особи, яку потерпілий бажає зберегти в таємниці. Записана розмова включала відомості про стан здоров`я ОСОБА_5 , які він не бажав оприлюднювати. Висновок дізнавача зроблено без з`ясування думки самого потерпілого про наявність конфіденційної інформації у розмові.

Також в скарзі вказано, що під час допиту ОСОБА_7 заперечила факт вшивання звукозаписуючого пристрою у штани сина та здійснення звукозапису зустрічі з ОСОБА_5 , а також вказала, що флеш-накопичувач сину дав сам ОСОБА_5 під час зустрічі, а незабаром забрав. Скаржник зазначає, що даними показами ОСОБА_7 свідомо вводить в оману органи досудового розслідування, оскільки на вилученому накопичувачі інформації, окрім вищезгаданого звукозапису, наявні особисті світлини ОСОБА_7 та її родичів. На думку скаржника, покази ОСОБА_7 не узгоджуються з наявними у матеріалах кримінального провадження ОСОБА_7 доказами. Цей факт свідчить про неповноту та поверхневість досудового розслідування.

Крім того, скаржник зазначає, що в основі постанови про закриття кримінального провадження містяться відомості, одержані в ході допиту в якості свідка ОСОБА_8 , який є малолітньою дитиною (5,5 років). Вважає, що до даних показів слід ставитися критично, оскільки хлопчик проживає разом з мамою і можлива упереджена підготовка дитини до розмови.

Скаржник вказує, що матеріали кримінального провадження містять неузгодження і прогалини, дізнавачем не проведено повного збирання відомостей по справі, також не проведено одночасний допит ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для з`ясування причин розбіжностей у їх показаннях.

Оскільки, на думку скаржника, рішення про закриття кримінального провадження прийнято передчасно, то він просить визнати протиправною та скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000081 від 20.04.2023.

В судовому засіданні представник скаржника адвокат ОСОБА_3 підтримав скаргу та просив її задоволити, постанову дізнавача скасувати. Зазначив, що під час проведення досудового розслідування дізнавачем не був допитаний ОСОБА_9 (дідусь), а допит малолітнього ОСОБА_8 проведено незаконно (в присутності матері, яка могла чинити тиск на дитину). Також зазначив, що не усунуто розбіжності в показах ОСОБА_5 та його колишньої дружини ОСОБА_7 щодо того, хто надав дитині техніку, а саме не проведено перехресного допиту. Дізнавачем не дано оцінку інформації на флешці, не залучено спеціаліста для дослідження даної флешки.

Дізнавач сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 заперечила проти задоволення скарги та пояснила, що досудове розслідування було проведено у повній мірі відповідно до вимог КПК України та за його наслідками винесено оскаржувану постанову. Також зазначила, що нею особисто було перевірено флешку і встановлено, що на ній немає записів від 18.03.2023, а є запис розмови від 16.03.2023. На цьому записі наявна розмова з дитиною побутового характеру, в розмові немає жодної інформації, яка містила б конфіденційну інформацію, зокрема про стан здоров`я ОСОБА_5 . Розмова була переважно на тему вибору піци і коктейлів. Крім того, в даному записі немає процесу виявлення записуючого пристрою, а на фото, долучених до матеріалів справи, малолітній ОСОБА_8 тримає флешку в руках, штани дитини не пошкоджено. Крім того, дізнавач вказала, що допит малолітнього свідка був проведений відповідно до вимог закону, а саме в присутності матері та психолога. Малолітній ОСОБА_8 повідомив, що флешку дав йому батько. Присутній на допиті психолог підтвердила, що дитина говорить правду. Щодо проведення перехресного допиту ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , то дізнавач зазначила, що його проведено не було, оскільки в їх показаннях не було розбіжностей, а є протиріччя, а тому перехресний допит проводити недоцільно. Також дізнавач повідомила, що під час проведення досудового розслідування був допитаний ОСОБА_9 (дідусь ОСОБА_8 ), який пояснив, що в березні 2023 перебував у с. Петранка і в м.Калуш не приїжджав. У зв`язку з цим, просить відмовити в задоволенні скарги.

Розглядаючи скаргу, заслухавши учасників процесу, ознайомившись із справою та матеріалами кримінального провадження № 0000081 від 20.04.2023, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України, про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

В судовому засіданні встановлено, що 20.04.2023 сектором дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області внесено відомості до ЄРДР № 0000081 за ч. 1 ст. 182 КК України з приводу порушення недоторканності приватного життя ОСОБА_5 шляхом незаконного збирання та зберігання конфіденційної інформації про його особу.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 29.03.2023 про вчинення кримінального правопорушення, 18.03.2023 відбулось його побачення з сином, під час якого вони здійснили поїздку в дитячий розважальний центр. У ході спілкування з дитиною ОСОБА_5 встановив, що у одяг дитини (штани) вшитий працюючий диктофон. Дитина повідомила, що його дідусь на прохання матері ( ОСОБА_7 ) зашив йому в одяг диктофон, а мама наказала дитині про це не розповідати. Це було зроблено з метою з`ясування змісту розмов з сином.

В ході проведення досудового розслідування 08.05.2023 дізнавачем ОСОБА_10 було проведено допит потерпілого ОСОБА_5 , який підтвердив обставини справи, зазначені в його заяві про вчинення кримінального правопорушення. ОСОБА_5 також надано флеш-накопичувач та 3 фотознімки, які долучено до метеріалів справи.

Дізнавачем ОСОБА_4 09.05.2023 проведено огляд речей та документів, а саме флеш-накопичувача (оптичного носія інформації марки «Kingston» типу micro SD 8 GB) та 3 фотознімків. Згідно протоколу огляду, на флеш-накопичувачі виявлено 7 записів від 16.03.2023. На шести записах розмова відсутня. При відкритті запису під назвою « ОСОБА_11 » встановлено, що запис триває 2:56:46 год. (дата створення 16.03.2023 року 12:53 год.). При прослуховуванні даного запису на ньому чути розмову чоловіка та дитини. Розмова побутового характеру.

Постановою від 09.05.2023 флеш-накопичувач та 3 фотознімки визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000081.

В ході проведення досудового розслідування 17.07.2023 дізнавачем ОСОБА_4 було проведено допит свідка ОСОБА_7 , яка повідомила, що 18.03.2023 відбулося побачення ОСОБА_5 з їх спільним сином ОСОБА_8 . В цей день ОСОБА_5 їй нічого не говорив про звукозаписувальний пристрій. Пізніше в розмові з сином вона з`ясувала, що на одному з побачень з батьком останній дав йому погратися «флешкою». Коли він тримав флешку, батько ОСОБА_5 його фотографував. Після чого ОСОБА_5 флешку забрав.

Також дізнавачам ОСОБА_4 17.07.2023 було проведено допит неповнолітнього свідка ОСОБА_8 . Допит будо проведено у присутності законного представника - матері неповнолітнього ОСОБА_7 , практичного психолога ОСОБА_12 , адвоката ОСОБА_13 . Неповнолітній ОСОБА_8 повідомив, що під час одного з побачень з батьком, коли не було матері, батько ОСОБА_5 дав йому погратися «флешкою». Коли він тримав флешку, батько ОСОБА_5 його фотографував. Після чого ОСОБА_5 флешку забрав. Повідомив, що флешку не було вшито в його штани.

17.07.2023 також було проведено допит свідка ОСОБА_9 (батько ОСОБА_7 , дідусь ОСОБА_8 ), який повідомив, що в березні 2023 перебував в с. Петранка, в м.Калуш не приїжджав, щодо факту вшивання в штани внука звукозаписувального пристрою йому нічого не відомо.

Також слідчим до матеріалів справи були долучені довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Дослідивши вказані вище докази в їх сукупності, дізнавач ОСОБА_4 прийшла до висновку про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081 від 20.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, про що 13.09.2023 було винесено постанову про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України на слідчого суддю покладається функція здійснення контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основна мета функції судового контролю полягає в захисті прав і законних інтересів учасників кримінального судочинства. Для її досягнення перед судовим контролем постає низка завдань: а) запобігти неправомірним діям і рішенням, що порушують конституційні права і свободи громадян; б) відновлювати права, безпідставно порушені органами досудового розслідування; в) надавати правомірним діям і рішенням особи, що провадить дізнання, слідчого, прокурора юридичної сили, легалізувавши, тим самим, отримані докази.

Враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчий суддя при розгляді скарги на відповідні постанови, з`ясовує питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого чи прокурора, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими органами досудового розслідування, а й підстави його закриття.

В ході судового розгляду скарги, з метою з`ясування питання щодо дотримання слідчим вимог законодавства про всебічне та повне дослідження всіх обставин, які підлягають доказуванню в даному провадженні, були досліджені матеріали кримінального провадження № 0000081 від 20.04.2023, відповідно до яких, слідчий суддя прийшов до висновку, що доводи скаржника ОСОБА_5 не знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду скарги.

Так, слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000081 від 20.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.182 КК України було проведено низку слідчих дій, спрямованих на всебічне, повне та об`єктивне розслідування вказаного кримінального правопорушення, зокрема, проведено допити потерпілого, свідків, проведено огляд речових доказів.

В Законах України прямо визначено, що є конфіденційною інформацією про особу. Це, зокрема: відомості про національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, адреса, дата та місце народження (частина друга статті 11 Закону України «Про інформацію»); відомості про місце проживання (частина восьма статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні») тощо.

Дізнавачем ОСОБА_4 при проведенні огляду інформації на флеш-накопичувачі жодної конфіденційної інформації, що могла б становити сімейну чи особисту таємницю ОСОБА_5 на наявному звукозаписі не виявлено. Записана розмова виключала відомості про деталі особистого життя ОСОБА_5 , такі як приватні відомості про стан здоров`я, які до моменту запису були особистою інформацією потерпілого, яку він не бажав оприлюднювати.

Згідно з офіційним тлумаченням Конституційного Суду України, інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, a саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України від 20 січня 2012 року за № 2-рп/2012 відповідно до частин першої, другої статті 32 Основного Закону України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України: не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У вказаному контексті ключовим є конфіденційна інформація, якої при прослуховуванні звукозапису виявлено не було.

Згідно акту огляду речей та документів від 09.05.2023, на флеш-накопичувачі знаходиться запис розмови батька та дитини побутового характеру, тут відсутня інформація, яка відноситься до конфіденційної, тому в даному випадку відсутній склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 182 КК України. Дізнавачем ОСОБА_4 після встановлення вказаних обставин правомірно було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Крім того, дізнавачем ОСОБА_4 спростовано твердження скаржника про те, що належність флеш-накопичувача ОСОБА_7 підтверджується наявністю на ньому, окрім вищезгаданого звукозапису, особистих світлин ОСОБА_7 та її родичів. Скаржник ОСОБА_5 є колишнім чоловіком ОСОБА_7 та мав доступ до її телефону та особистої інформації.

Щодо посилання скаржника на те, що в основі постанови про закриття кримінального провадження містяться відомості, одержані в ході допиту в якості свідка ОСОБА_8 , який є малолітньою дитиною (5,5 років) і до даних показів слід ставитися критично, то згідно ч.1,2 ст. 354 КПК України допит малолітнього свідка і, за розсудом суду, неповнолітнього свідка проводиться в присутності законного представника, педагога чи психолога, а за необхідності лікаря. Свідку, який не досяг шістнадцятирічного віку, головуючий роз`яснює обов`язок про необхідність давати правдиві показання, не попереджуючи про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання, і не приводить до присяги.

Як вбачається з протоколу допиту (неповнолітнього) свідка від 17.07.2023, то малолітнього свідка ОСОБА_8 було допитано за участі законного представника матері ОСОБА_7 , практичного психолога та адвоката, тобто у відповідності до вимог ст. 354 КПК.

Щодо твердження скаржника про те, що матеріали кримінального провадження містять неузгодження і прогалини, оскільки дізнавачем не проведено одночасний допит ОСОБА_7 та ОСОБА_5 для з`ясування причин розбіжностей у їх показаннях, то судом встановлено, що в показаннях даних осіб існують не розбіжності, а протиріччя, і проведення перехресного допиту не є необхідним для встановлення обставин справи.

Крім того, судом встановлено, що твердження представника скаржника про те, що під час проведення досудового розслідування дізнавачем не був допитаний ОСОБА_9 (дідусь) не відповідає дійсності, оскільки в матеріалах справи наявний протокол допиту даного свідка від 17.07.2023.

Також суд звертає увагу на те, що в день виявлення ОСОБА_5 звукозаписуючого пристрою 18.03.2023 (день зустрічі ОСОБА_5 з сином) він не звернувся до правоохоронних органів з цього приводу, (звернувся тільки 29.03.2023), що не дало змоги працівникам правоохоронних органів затримати винуватих осіб на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення.

Враховуючи вищевикладене, в судовому засіданні було встановлено, що під час проведення перевірки обставин, на які посилається ОСОБА_5 в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, дізнавачем вони були в повному обсязі проаналізовані та належним чином перевірені, зокрема, органом досудового розслідування було проведено всі необхідні слідчі та процесуальні дії, спрямовані на встановлення об`єктивної істини у справі.

Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження, в судовому засіданні встановлено не було. Слідчі та процесуальні дії, проведені органом досудового розслідування по встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні, які містяться в наданих органом досудового розслідування матеріалах кримінального провадження № 0000081 від 20.04.2023, слідчий суддя вважає достатніми. Посилання скаржника у скарзі на неповноту та поверхневість досудового розслідування та непроведення дізнавачем повного збирання відомостей по справі не свідчать про об`єктивну доцільність проведення додаткових слідчих дій з огляду на ті висновки, які покладені дізнавачем в основу оскаржуваної постанови.

Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що оскаржувана постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є обґрунтованою, вмотивованою та такою, що повністю відповідає матеріалам, зібраним в ході досудового розслідування, як це передбачено ч. 5 ст. 110 КПК України.

З урахуванням наведеного скарга на постанову про закриття кримінального провадження задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст.303, 306-307, 309 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову дізнавача сектору дізнання Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081 від 20.04.2023 відмовити.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000081 повернути до Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області після набранням даною ухвалою законної сили.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до апеляційного суду Івано-Франківської області.

Повний текст ухвали оголошений о 13.30 год. 30.11.2023.

Слідчий суддя