Справа №601/599/22
Провадження № 1-кп/601/22/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року Кременецький районний суд Тернопільської області у складі:головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Кременець кримінальне провадження №0000085 від 15.02.2022, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , українця, освіта середня, одруженого, не депутата, раніше судимого:

30.05.2008 Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 2000 гривень;

11.02.2011 Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296 та ч.3 ст.358 КК України до покарання у вигляді штрафу врозмірі 3000 гривень із подальшим переглядом вироку 22.08.2011 та заміною покарання на 240 годин громадських робіт, знятий з обліку в кримінально-виконавчій інспекції 02.02.2012 у зв`язку з відбуттям покарання;

03.06.2013 Тернопільським міськрайонним судом за ч.3ст.296 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі настрок 3 роки. На основі ст. 75 КК України від 2001 року;звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 2роки. 22.08.2014 на основі ст.1 ЗУ «Про амністію» звільнений від покарання;

01.12.2015 Тернопільським міськрайонним судом за ч.1 ст.296, ч.2 ст.296, ч.1 ст. 186 КК України до покарання у виглядірозбавлення волі на строк 4 роки. На основі ст. 75 КК Українизвільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 2 роки;

24.05.2016 Тернопільським міськрайонним судом за ч. 1ст.125 КК України до покарання у вигляді 180 год., громадськихробіт. На основі ст. 70 ч.4 КК України призначено остаточнепокарання за вироком 01.12.2015 за ч.1 ст.296, ч.1 ст.296, ч.1ст.186 КК України, із застосуванням ст. 75 КК України допокарання у вигляді іспитового строку 2 роки, за вироком24.05.2016 покарання у вигляді 180 год. громадських робіт, які виконувати самостійно;

4 квітня 2017 року в Тернопільський міськрайонний суд скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 у вчинені злочинів передбачених ч.2 ст 186, ч.4 ст.296 КК України;

10.08.2020 в Тернопільський міськрайонний суд скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 , увчинені злочинів передбачених ч. 1 ст. 122, ч.2 ст. 152 КК України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

У грудні 2021 року у ОСОБА_3 разом із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження,точної дати досудовим слідством не встановлено, виник злочинний умисел спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, а саме автомобілем марки «VolkswagenPassat СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження з метою виконання злочинного наміру, 10.12.2021 близько 7 години спільно прибули на автомобілі марки OpelCadettд.н.з. НОМЕР_2 в с. В. Млинівці на вул. Миру, 43 О, Кременецького району Тернопільській області, де розташована станція технічного обслуговування на території якої знаходився автомобіль марки «VolkswagenPassat СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, 10.12.2021 близько 7 год., ОСОБА_3 за попередньою змовою із особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, переконавшись, що за ними ніхто не спостерігає, проникли на закриту територію станції обслуговування автомобілів що в АДРЕСА_2 та не маючи дозволу власника на користування та розпорядження, транспортним засобом, ОСОБА_3 та особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, проникли в салон автомобіля марки «VolkswagenPassat СС», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який знаходився на території даної станції, після чого запустили двигун даного автомобіля та поїхали з місця скоєння злочину.

Таким чином, ОСОБА_7 разом із особою, матеріали відносно якоївиділено в окреме кримінальне провадження, незаконно заволоділи автомобілем марки «VolkswagenPassat СС», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 251034 гривень, що становить 221,12 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, чим спричинили ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.2 ст.289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб з проникненням у інше сховище.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, допитом свідка, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються речових доказів та судових витрат. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Зазначив, що щиро розкаявся у вчиненому, в подальшому пообіцяв кримінальні правопорушення не вчиняти.

Потерпіла ОСОБА_8 подала суду клопотання в якому просила розглядати справу без її участі, щодо призначення покарання покладалась на думку суду.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що є власником автомобіля марки «Volkswagen Passat СС». Даний автомобіль було залишено на станції ремонту. ОСОБА_9 повідомив його про викрадення автомобіля, через деякий час було повідомлено його, що автомобіль знайшли біля Тернополя.

Свідок ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_6 залишив автомобіль на станції обслуговування автомобілів в с. В. Млинівці. Зранку прийшов на роботу та виявив відсутність автомобіля про що повідомив працівників поліції.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілого, вивчивши матеріали справи, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, оскільки він своїми умисними діями, які виразилися в незаконному заволодінні транспортним засобом, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.289 КК України, і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, а згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання за вид та міру покарання обвинуваченому, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України щодо загальних засад призначення покарання, враховує межі санкції ч.2 ст.289 КК України, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив злочин, який згідно зі ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до вимог ст.66 КК України, є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окремо суд враховує позицію потерпілого щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, думка якого хоча і не має переважного значення при прийнятті рішення щодо покарання, разом із тим, позиція потерпілого, не може бути залишена без належної уваги та оцінки і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з іншими обставинами.

Суд вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_3 найменш суворе покарання в межах санкції ч.2 ст.289 КК України, у виді позбавлення волі без конфіскації майна. Підстав для застосування щодо ОСОБА_3 положень ст.69 КК України, суд не вбачає.

Встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, проживаючого у АДРЕСА_3 , - визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122, ч.2 ст.152 КК України, та призначено йому за даними кримінальними правопорушеннями покарання: за ч.1 ст.122 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі; за ч.2 ст.152 КК України - у виді 7 (семи) років позбавлення волі. У відповідності до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 призначено покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахується з моменту звернення вироку до виконання.

29.09.2023 ухвалою Апеляційного суду Тернопільської області вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року в частині призначення ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.152 КК України змінено і вважати ОСОБА_3 засудженим за вказаною статтею до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. В решті цей вирок залишено без змін.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Беручи до уваги те, що злочин, за якими ОСОБА_3 притягається до кримінальної відповідальності (за даним вироком) був вчинений ним після постановлення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 листопада 2021 року, остаточне покарання йому слід призначити за правилами ч.1 ст. 71 КК України, приєднавши до призначеного покарання частину не відбутого покарання за попереднім вироком.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України і призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тернопільського міськрайоного суду Тернопільської області від 08.11..2021 у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі та остаточно призначити ОСОБА_3 покарання - у виді 5 (п`яти) років 7 (сім) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави процесуальні витрати за проведення судової трасологічної експертизи - висновок №CE-19/120- 22/929-ТР від 01.02.2022, вартість якої становить 1029, 72 гривень;

-проведення судової дактилоскопічної експертизи - висновок №СЕ- 19/120-22/1085-Д від 07.02.2022, вартість якої становить 686,48 гривень;

-проведення судової експертизи зброї - висновок №СЕ-19/120-21/12794-БЛ від 20.12.2021, вартість якої становить 858,10 гривень;

-проведення судової експертизи зброї - висновок №СЕ-19/120-21/12796- БЛ від 21.12.2021, вартість якої становить 1029,72 гривень;

-проведення судової експертизи зброї - висновок №СЕ-19/120-21/12795- БЛ від 20.12.2021, вартість якої становить 1029,72 гривень;

-проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів висновок №СЕ-19/120-21/13-НЗПРАП від 25.01.2022, вартість якої становить 686,48 гривень;

-проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів висновок №СЕ-19/120-22/7-НЗПРАП від 03.02.2022, вартість якої становить 1372,96 гривень;

-проведення судової дактилоскопічної експертизи - висновок №СЕ-19/120-22/1121-Д від 01.02.2022, вартість якої становить 514,86 гривень;

-проведення судової дактилоскопічної експертизи - висновок №СЕ-19/120-22/1086-Д від 01.02.2022, вартість якої становить 686,48 гривень;

-проведення судової автотоварознавчої експертизи - висновок №СЕ-19/120-21/12793-АВ від 29.12.2021, вартість якої становить 1544,58 гривень.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: