У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2023 року

м. Київ

справа №932/3020/23

провадження № 51-7123ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі - Суд):

головуюча ОСОБА_1 ,

судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня

2023 року відмовлено у задоволенні клопотанняадвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про вирішення питання щодо повернення речових доказів у кримінальному провадженні №0001281.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Бабушкінського районного суду

м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року,на підставі ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), оскільки скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

ОСОБА_4 звернувся до Суду з касаційною скаргою, в якій виклав вимогу про скасування вказаного судового рішення та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі

п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК Україниз огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали суду у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваного судового рішення, в клопотанні до суду першої інстанції та в апеляційній скарзі ОСОБА_4 просив повернути ОСОБА_5 та/або адвокату/представнику квартиру за АДРЕСА_1 (до 15.10.2014 АДРЕСА_2 ), (після 21.09.2017р. АДРЕСА_3 ) та який був збудований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:422:0113, а зараз земельна ділянка має інші кадастрові номери :02:422:0126 та :02:422:0127, який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001281.

Отже, суд першої інстанції не вирішував питання про арешт майна у кримінальному провадженні, а розглянув та постановив ухвалу за клопотанням представника про повернення речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України, яка, відповідно до ст. 392 КПК України не є предметом апеляційного оскарження.

Чинним КПК України не передбачено окреме оскарження в апеляційному порядку ухвали суду про повернення речових доказів в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відтак, оскаржувана адвокатом ОСОБА_4 ухвала Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року не віднесена до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя апеляційного суду, встановивши, що апеляційна скарга подана на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року, яка не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, прийняв обґрунтоване рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Таким чином, ухвала Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року відповідає вимогам КПК України, є законною, обґрунтованою та вмотивованою.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3