Провадження № 1-кс/204/3371/23
У Х В А Л А

Іменем України

05 грудня 2023 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпро, скаргу ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.10.2023 року у кримінальному провадженні № 80000009, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла скарга ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.10.2023 року у кримінальному провадженні № 80000009 від 06.01.2023 року, в якій вона просить скасувати вказану постанову. В обґрунтування скарги зазначає, що 19 жовтня 2023 року слідчим СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 було прийнято постанову про закриття кримінального провадження №80000009 від 06.01.2023 року розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.190 КК України. З матеріалів вказаного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 є заявником та потерпілою у даному проваджені і відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України має право оскаржити рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Заявник отримав копію постанови 06.11.2023р., що підтверджується наявним у матеріалах провадження підписом представника, та 08.11.2023року звертається до суду з даною скаргою. Отже строк на звернення до суду із скаргою на отриману 06.11.2023року постанову слідчого про закриття провадження розпочинає свій відлік з моменту отримання копії постанови. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження з 06.01.2023 року СВ ВП №6 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснювалось кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та 19 жовтня 2023року вказане кримінальне провадження було закрито у зв?язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення. Ухвалюючи оскаржуване рішення слідчий ОСОБА_5 послався на: «В ході проведення повного та об`єктивного досудового розслідування, приходжу до висновку, що заява про вчинення кримінального правопорушення в порядку ст.214 КПК України ОСОБА_4 не містить відомостей, які б вказували вчинення ОСОБА_6 або іншою особою кримінального правопорушення, а фактично зводиться до її незгоди з їх діями, що свідчить про те, що питання їх законності має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а не кримінального провадження» Між тим, доводи, на які посилається слідчий у своїй постанові про закриття кримінального провадження від 19.10.2023 року є помилковими. Наведені в скарзі обставини свідчать, що підстави винесення оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження не базуються на законі, оскільки досудове слідство не було проведено і це підтверджується матеріалами кримінального провадження, в яких окрім заяви ОСОБА_4 , допиту ОСОБА_7 , ОСОБА_6 і доданих окремих документів, відсутні інші докази, які підтверджують проведення необхідних слідчих дій. Закриття кримінального провадження є одним із способів остаточного вирішення, а тому, провадження має закриватися після всебічного, повного та об?єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів. В даному випадку, слідчий ОСОБА_5 після спливу 11 місяців з моменту відкриття кримінального провадження, свої службові обов?язки які передбачені КПК України виконав формально, не зібрав усіх необхідних доказів та не вчинив необхідних слідчих дій, і незаконно та передчасно прийняв постанову про закриття кримінального провадження №0000009 від 06.01.2023року. Враховуючи вищевикладене, скаржник звертається до суду з даною скаргою та просить скасувати постанову слідчого СВ ВП № 6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 19.10.2023 року про закриття кримінального провадження № 80000009 від 06.01.2023 року.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 , скаргу підтримала та просила її задовольнити, посилаючись на обставини зазначені в скарзі.

В судовому засіданні прокурор заперечував щодо вказаної скарги, просив відмовити у її задоволені, вказував на те що вказана постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не має.

Вислухавши пояснення скаржника, заперечення прокурора, дослідивши матеріали справ та надані для оглядку матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1 ст. 303 КПК України, в тому числі на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, можуть бути подані заявником та іншими особами протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як зазначає скаржниця, постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19 жовтня 2023 року, вона отримала лише 06.11.2023 року.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувало кримінальне провадження № 80000009 від 06.01.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

19 жовтня 2023 року слідчим СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 80000009 від 06.01.2023 року на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутності складу кримінального правопорушення.

Закриваючи кримінальне провадження, слідчий послався на те, що в ході проведеного повного та об`єктивного досудового розслідування, заява про вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 214 КПК України ОСОБА_4 не містить відомостей, які б вказували на вчинення ОСОБА_6 або іншою особою, кримінального правопорушення, а фактично зводиться до його незгоди з їх діями, що свідчить про те, що питання їх законності має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, а не кримінального провадження. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, слідчий приходить до висновку, що в даному випадку між ОСОБА_4

та ОСОБА_6 мають місце цивільно-правові відносини, які регулюються Цивільним кодексом України які можуть бути розглянуті судом в порядку цивільного судочинства а при очевидній відсутності складу кримінального правопорушення, продовження досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні буде безпредметним і призведе до порушення розумних строків досудового розслідування. Тому, вказані обставини свідчать про те, що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм слід дійти висновку, що слідчий є самостійним учасником кримінального провадження, та при здійсненні своїх повноважень має право самостійно приймати процесуальні рішення, у тому числі щодо проведення слідчих (процесуальних) дій.

Під час розгляду скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя має перевірити законність та обґрунтованість прийняття такого рішення слідчим, прокурором.

При розгляді скарги слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2012 року по справі «Савіцький проти України», відповідно до п. 99 якого вбачається, що положення ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за своїм змістом вимагає проведення ефективного офіційного розслідування. Для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі вести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних осіб. Органи державної влади повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Крім того, ст. 34 вищевказаної Конвенції визначає позитивні обов`язки, що вимагають від державних органів забезпечувати всі необхідні заходи уможливлення належного та ефективного розгляду заяв.

У відповідності до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Тобто, таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та з`ясування зазначених нею обставин, які виключають провадження і обумовлюють прийняття рішення про закриття.

Підсумовуючи наведене, суд приходить до висновку, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження є вмотивованою та обґрунтованою.

За таких обставин, слідчий СВ ВП №6 Дніпровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 закрив кримінальне провадження на законних підставах, а тому відповідна постанова скасуванню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 172 КК України, ст. 9, 110, 219, 284, 303-309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволені скарги ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 19.10.2023 року у кримінальному провадженні № 80000009 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1