Дата документу 18.01.2024Справа № 645/2567/19
Провадження № 1-кп/554/240/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року м. Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ),

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000934 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Фрунзенського районного суду міста Харкова перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України.

На виконання розпорядження голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року №2/0/9/-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», Московським районним судом міста Харкова вказане кримінальне провадження було направлено для подальшого розгляду до Октябрського районного суду міста Полтави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 лютого 2023 року матеріали кримінального провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_5 .

На підставі розпорядження керівника апарату суду № 676 від 20 квітня 2023 року у зв`язку з рішенням Вищої ради правосуддя від 11 квітня 2023 року № 331/0/15-23 «Про дострокове закінчення відрядження судді Московського районного суду міста Харкова ОСОБА_5 до Октябрського районного суду міста Полтави» призначено повторний автоматичний розподіл справи та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 квітня 2023 року матеріали кримінального провадження розподілено головуючому судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 25 квітня 2023 року кримінальне провадження прийнято до провадження.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що 13 квітня 2019 року, близько 21-00 год, він, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю знайомою ОСОБА_6 , де між ними виник словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_3 на грунті особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_6 один удар кулаком лівої руки в область обличчя з правої сторони, внаслідок чого потерпіла впала та втратила свідомість. Згідно висновку судово-медичної експертизи своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді синця на обличчі, що за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження (п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5 Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному завданні легкого тілесного ушкодження, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за строком давності та закриття кримінального провадження.

Клопотання обґрунтовує тим, що йому інкримінується кримінальний проступок, але з моменту події минуло понад 4 роки, обвинувачений не ухилявся від слідства та суду, нового злочину не вчинив. На теперішній час строк притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений ст. 49 КК України сплинув.

Обвинувачений ОСОБА_3 , якому судом роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за закінченням строків давності, підтримав заявлене ним клопотання та просив звільнити його від кримінальної відповідальності, закривши провадження у справі.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 .

Заслухавши обвинуваченого, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, з таких підстав.

Діяння, передбачене ч.1 ст.125 КК України, згідно з ч.2 ст.12 КК України є кримінальним проступком, санкцією якого передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, минуло два роки.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, подія якого мала місце 13 квітня 2019 року і ця обставина сторонами не заперечується.

Таким чином, строк притягнення до відповідальності сплинув 13.04.2021 року.

За відомостями УІАП ГУНП в Харківській області в період з 13 квітня 2019 року по 13 квітня 2021 року обвинувачений злочинів не вчиняв (а.с.41-42 т.2).

Таким чином, на час розгляду судом кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 125 КК України минуло більше 4 років з дня вчинення інкримінованого йому правопорушення.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням давності є обов`язковим для суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4 ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 червня 2020 року у цьому кримінальному провадженні задоволено частково клопотання прокурора та оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_3 , надано дозвіл на затримання останнього з метою його приводу до суду; судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого. (а.с.88-90 т.1).

Копію зазначеної ухвали суду 18 червня 2020 року за вих. № 2575 направлено на адресу Немишлянського ВП ГУНП в Харківській області (м.Харків, вул.Невельська, 1/32) а.с.91 т.1).

Крім того, 18 жовтня 2021 року за вих. №5145 на адресу ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області цим же судом направлено запит щодо результатів розшуку обвинуваченого, однак відомості щодо виконання цієї ухвали суду в матеріалах справи відсутні (а.с.92 т.1).

Також ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 21 вересня 2023 року задоволено клопотання прокурора та оголошено розшук ОСОБА_3 , судове провадження зупинено до його розшуку.

Копію ухвали суду 21 вересня 2023 року за вих. № 645/2567/19/160427/2023 направлено для виконання на адресу ВП № 2 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області.

27 жовтня 2023 року та повторно 20 листопада і 07 грудня 2023 року Октябрським районним судом міста Полтави на адресу начальника ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області направлено запити щодо надання вичерпної інформації про те, чи заводились у ВП розшукові справи за вказаними вище ухвалами суду про розшук ОСОБА_3 .

У відповідь на вказані запити 18 січня 2024 року на адресу суду надішла відповідь ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області (без додатків), в якій зазначено, що " ОСОБА_3 було оголошено в розшук та знято у зв`язку з його находженням".

Жодних відомостей про те, чи приймались до виконання ухвали суду про оголошення розшуку та чи заводились відповідні розшукові справи та щодо здійснених заходів не зазначено.

Разом із цим, згідно із ч. 2 ст. 49 КК перебіг давності зупиняється, якщо особа, яка скоїла злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Отже, закон, який регулює питання звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст.49 КК), пов`язує зупинення строків давності не з постановами про зупинення слідства, а лише з умисними діями особи, спрямованими на ухилення від слідства.

Згідно з висновком, який міститься в постанові Верховного Суду України від 19.03.2015 року №5-1кс15, під ухиленням від слідства або суду з погляду застосування ст.49 КК слід розуміти будь-які умисні дії, вчинені певною особою з метою уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин, що змушує правоохоронні органи вживати заходів, спрямованих на розшук і затримання правопорушника (нез`явлення без поважних причин за викликом до слідчого або суду, недотримання умов запобіжного заходу, зміна документів, які посвідчують особу, зміна зовнішності, перехід на нелегальне становище, перебування в тайнику, імітація своєї смерті тощо).

Для застосування положень ч. 2 ст. 49 КК України у такому випадку обов`язково має бути підтверджено факт ухилення підозрюваного від слідства.

Такий висновок зробив ВС в постанові № 639/793/17 від 30 травня 2019 року.

Відповідно до інформації від 10 лютого 2021 року, наданої виконавчим комітетом Липецької сільської ради, ОСОБА_3 зареєстрований в АДРЕСА_1 (а.с.83 т.2).

Також дільничним ВП № 1 ХРУП № 2 надано довідку-інформацію відносно ОСОБА_3 із позитивною характеристикою останнього за вищевказаним місцем проживання (а.с.82 т.2).

Крім цього, за відомостями із акта обстеження від 17 січня 2021 року за адресою: АДРЕСА_1 зазначено про фактичне проживання ОСОБА_3 за вказаною адресою разом із членами сім`ї у складі 6 чоловік (а.с.84 т.2).

У зв`язку з цим існують достатні підстав вважати, що правоохоронним органам, яким було доручено здійснення розшуку обвинуваченого згідно з ухвалою суду, було відоме місце мешкання обвинуваченого ОСОБА_3 , фактично розшуку не відбувалось, а ОСОБА_3 не ухилявся від суду.

Таким чином, оскільки з дня вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, минуло понад чотири роки, тому ОСОБА_3 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за цією статтею на підставі ст. 49 КК України.

При цьому, суд зазначає, що строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за ч.1 ст. 125 КК України сплинув ще до того моменту, як судове провадження № 645/2567/19 фактично надійшло до Октябрського районного суду міста Полтави за визначеною підсудністю, а саме 30.03.2022 року.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 284-286, 288, 369-372, 392-393 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності, задовольнити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд міста Полтави протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1