ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2024 року у кримінальному провадженні №0000009, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2024 року задоволено клопотання слідчого СВ Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рибне Косівського району Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , з освітою повною загальною середньою, одруженого, в силу положень ст.89 КК України раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Строк тримання під вартою обчислено з моменту затримання - з 13.09 год. 25.01.2024 р. Строк дії ухвали до 13.09 год. 24.03.2024 р.

Одночасно для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України, визначено запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 181680 грн.

У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 окремі обов`язки, а саме які передбачені п. 1-3 ст.194 КПК України.

На вказане рішення слідчого суду захисник - адвокат ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду

ЄУНС : 713/197/24

НП:11-сс/822/30/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_8

Категорія: в порядку ст. 309 КПК України Доповідач: ОСОБА_1

Чернівецької області від 26 січня 2024 року і ухвалити нову ухвалу, якою обрати

його ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що слідчим, прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтверджені доказами.

Зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які свідчать про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Звертає увагу і на те, що з наданих стороною обвинувачення доказів обґрунтованості підозри може вбачатися провокація вчинення кримінального правопорушення.

На думку апелянта визначена слідчим суддею застава є занадто великою для підозрюваного та яка не відповідає його особі і його соціальним зв`язкам.

Також зазначає, що у разі якщо суд не знайде підстав для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, просив визначити його підзахисному мінімальний розмір застави, у межах встановлених законом.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції захисник ОСОБА_6 не з`явився, хоча належним чином був сповіщений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, що на думку колегії суддів не перешкоджає проведенню розгляду без його участі відповідно до ст.405 КПК України, про що і не заперечував прокурор.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення слідчого судді суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів доходить такого.

Положеннями ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими.

Так, апеляційним судом встановлено, що слідчим відділенням Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000009 від 05.01.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

25 січня 2024 року ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК України, а 26 січня 2024 року, йому вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

У межах цього кримінального провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.

Матеріали, додані до клопотання та які були предметом розгляду слідчим суддею, свідчать про те, що оголошена ОСОБА_7 підозра за ч.2 ст. 307 КК України є обґрунтованою, та в апеляційній скарзі така не оскаржується, а тому колегія суддів, керуючись вимогами ст. 404 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих обставин, які ніким не оспорені.

Що стосується ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, то такі знайшли своє підтвердження у суді апеляційної інстанції при перевірці ухвали слідчого судді та об`єктивно існують.

Так, існує ризик того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна.

Оцінюючи вищевказане, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, існує ризик того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_7 , якому відомі обставини кримінального провадження, зможе впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вони є місцевими жителями , їм відомі факти його діяльності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів.

Об`єктивно існує і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох епізодів тяжкого умисного корисливого злочину, під час перебування на військовій службі в ЗСУ самовільно залишив військову частину, а тому є підстави вважати, що він може вчинити новий злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів.

Також існує ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час досудове розслідування лише розпочате, не проведено всіх слідчих та процесуальних дій, не допитано всіх свідків.

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу підозрюваного вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання колегії суддів, жоден більш м`який запобіжний захід, в тому числі домашній арешт на даний момент не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя обґрунтовано застосував до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта про те, що слідчим не надано доказів на підтвердження ризиків, зазначених у клопотанні, то такі є безпідставними, оскільки ризиком, у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Тобто, доведеність ризиків не передбачає фактичне вчинення конкретних дій особою, спрямованих на створення перешкод у кримінальному провадженні, оскільки оцінці підлягає наявність вірогідності вчинення таких дій.

Посилання захисника на те, що підозрюваний позитивно характеризується за постійним місцем проживання, одружений, дружина на останньому триместрі вагітності, враховані апеляційним судом, проте такі не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновки суду про обґрунтованість висунутої підозри та існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Що стосується розміру застави, то такий визначено у відповідності до ст.182 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, тяжкості вчинення даного кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу.

При цьому, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді місцевого суду про те, що саме такий розмір застави, здатен забезпечити виконання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків.

На думку колегії суддів, вказаний розмір застави не є непомірним для підозрюваного, жодним чином не порушує його права, та є достатнім і необхідним для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків на даному етапі досудового розслідування.

За таких обставин, підстав для скасування рішення слідчого судді немає, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.177, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів Чернівецького апеляційного суду з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вижницького районного суду Чернівецької області від 26 січня 2024 року, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3