Справа № 638/298/24
Провадження № 1-кс/638/285/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

власника майна ОСОБА_4 ,

представників власника майна ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань Дзержинського районного суду м.Харкова клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000228, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, -

встановив:

До слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова звернувся прокурор з клопотанням, в якому просить накласти арешт на вилучений 08.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 під час проведення слідчої дії обшуку автомобіль SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від нього з вирішенням місця зберігання автомобіля майданчик тимчасово вилучених автомобілів ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Пушкінська, 106.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, що у провадженні слідчого відділу Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000228 від 27.11.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 1-4, 9, 15 «Положення по дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, додатку №1, затвердженого п.1 постанови Верховної Ради України від 07.06.1992 №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17 (далі Постанова) «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), вибухові речовини й засоби вибуху не можуть перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України. Право носіння, зберігання, придбання, виготовлення, ремонт, передача, чи збут вогнепальної зброї, бойових припасів здійснюється на підставі передбачених законом дозволів, проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та, бажаючи їх настання, підозрюється у вчиненні злочину проти громадської безпеки за наступних обставин. 26 листопада 2023 року згідно попередньої домовленості ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, з метою реалізації свого злочинного, корисливого умислу спрямованого на особисте протиправне збагачення, шляхом збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, та вибухових речовин, зустрівся із громадянином ОСОБА_8 та запропонував придбати в нього бойові автомати Калашникова АК-74 у технічно справному стані, та комплект набоїв, та інше, за що просив суму еквівалентну 2700 доларів США, тобто по 900 доларів США кожний. У зв`язку із чим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 06.12.2023 близько 11 год. 09 хв., з метою реалізації злочинного умислу направленого на незаконний збут вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно та маючи корисливий мотив, за попередньою домовленістю зустрівся із ОСОБА_8 біля автозаправного комплексу «БРСМ Нафта», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Дерев`янка 1-Б, де отримавши 2100 доларів США від ОСОБА_8 та незаконно збув автомат АК-74 калібру 5,45, 1989 року, АК із заводським номером НОМЕР_3 який згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/119-23/17844-БЛ від 13.12.2023 є бойовою нарізною вогнепальною зброєю придатною до стрільби, виготовлений промисловим способом; 19 патронів, які згідно висновку судово-балістичної експертизи №СЕ-19/119-23/17844-БЛ від 13.12.2023 є боєприпасами бойовими проміжними патронами калібру 5,45 АК, що призначені для стрільби зі зброї системи Калашникова, а також іншої нарізної вогнепальної зброї відповідного калібру та типорозміру патронника, виготовлені промисловим способом, придатні до стрільби; десять корпусами ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення та дев`ять уніфікованих запал ручної гранати модернізованим УЗРГМ-2 промислового виготовлення, згідно висновку судово-вибухово-технічної експертизи №СЕ-19/119-23/17850-БЛ від 08.01.2024 є основними комплектуючими частинами ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 і при конструктивному поєднанні утворюють остаточно споряджені вибухові пристрої промислового виготовлення військового призначення дев`ять ручних осколкових оборонних гранат Ф-1. Ручні осколкові оборонні гранати Ф-1 належить до категорії бойові припаси. Один наданий на дослідження корпус ручної осколкової оборонної гранати Ф-1 до категорії боєприпасів (вибухових пристроїв) не відноситься, а відноситься до знарядь вибухової речовини у міцному (металевому) копусі; протипіхотна міна осколкова M18A1 з маркуванням «LOT NO. LOP92J119-001», підривна машинка з комплекту міни; підривна магістраль з електродетонатором з комплексу міни M18A1, чотири гранати RG-4 з маркуванням на копусі «RG-4 s 34/84 irv 96 wxh TNT s 128/84, одна граната М67 з маркуванням на копусі: INS19F026-034 3354».

Окрім цього, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 08.01.2024 з метою реалізації злочинного умислу направленого на незаконний збут вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових пристроїв діючи умисно та маючи корисливий мотив зустрівся із ОСОБА_8 , біля СТО «Power service», за адресою: м. Харків, вул. Дизельна 3, де отримавши 6 350 доларів США від ОСОБА_8 незаконно збув сформований заряд пластичної вибухової речовини з маркуванням (1-1/4 LBS COMP C-4), «OP 19 G004 -002»; чотирнадцять корпусів гранат з маркуванням Ф-1 з маркуванням: на десяти «107 12-77 Т», на чотирьох «107 127-74 Т»; два корпуси гранати РГД-5 з маркуванням «-46-88 Т», штатна упаковка з запалом УЗРГМ у кількості 10 шт., з маркуванням: «УЗРГМ для Ф-1 та РГ-42 «583-115-76»; чотири реактивні протитанкові гранати РПГ-22 з маркуванням: «РПГ-22 11-11-89 ОЛ ВП-22 11-5-89 11-89-10 7/1 TP В/A» «РПГ-22 254017-85- ОЛ ВП-22 533-Л35-85 7/1 TP в/a 20-85-К», PПГ -22 11-6-88 ОЛ ВП 22 11-4-88 18 88-10 7/1 TP В/A» «РПГ-22 254-17-85 ОЛ ВП-22 533-Л35-85 7/1 TP в/a 22-85-k у зв`язку із чим ОСОБА_7 , в цей же день за адресою: м. Харків, вул. вул. Дизельна 3 о 12:31 годині був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Окрім цього, 08.01.24 в період часу з 15:54 по 17:20 під час проведення обшуку в автомобілі SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що знаходився за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 117 вилучений зазначений автомобіль та ключі від нього та в подальшому визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженню.

Згідно з матеріалами виконаного оперативним підрозділом доручення транспортний засіб SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Накладення арешту на зазначені речі необхідно для їх збереження, як речових доказів по даному кримінальному провадженню.

Прокурор зазначає, що автомобіль SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 та ключі від нього в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та можуть відігравати роль речового доказу у кримінальному провадженні, з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на зазначене вище майно.

В судовому засіданні прокурор внесене клопотання підтримав.

Представники власника майна в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили частково задовольнити внесене клопотання та передати транспортний засіб та ключі від нього на відповідальне зберігання власнику майна ОСОБА_4 або володільцю ОСОБА_9 , обмеживши лише розпорядження вказаним майном, про що адвокат ОСОБА_5 надав письмові заперечення.

Власник майна ОСОБА_4 просив передати транспортний засіб та ключі від нього на відповідальне зберігання.

Розглянувши клопотання, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов наступного.

Так, встановлено, що СВ Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000228 від 27.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000228 вбачається, що особа, зокрема, на території Шевченківського району м.Харкова здійснює збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Надані докази свідчать про обґрунтованість вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

09.01.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Крім того встановлено, що на підставі ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 05.01.2024 року 08 січня 2024 в період часу з 15:54 по 17:20 під час проведення обшуку в автомобілі SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , що знаходився за адресою: м. Харків, вул. Клочківська 117 вилучений зазначений автомобіль та ключі від нього, які в подальшому постановою начальника відділення СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 від 08.01.2024 року визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженню.

Згідно з матеріалами виконаного оперативним підрозділом доручення транспортний засіб SUBARU OUTBACK, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 на праві власності належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .. Разом із тим, з наданих матеріалів провадження вбачається, що вказаним автомобілем користувався ОСОБА_7 ..

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а саме у рішенні по справі «Жушман проти України», де зазначається «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності».

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 168, ч. 2, 236, 237 КПК України тимчасове вилучення майна: речей та документів, які мають значення для кримінального провадження, може здійснюватися також під час обшуку та огляду. Тому тимчасове вилучене майно може належати не тільки підозрюваному (ч.1 ст.167 КПК України), а й іншим особам.

При цьому у відповідності до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх не застосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За частиною 5 статті 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Враховуючи мотиви клопотання та обґрунтування його прокурором, склад майна, на яке він просить накласти арешт, оцінивши потреби досудового розслідування, правову підставу для арешту майна, приймаючи до уваги, що не застосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 08.01.2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль SUBARU OUTBACK білого кольору д.н.з. НОМЕР_4 VIN НОМЕР_2 та ключі від нього шляхом заборони володіння, користування та розпорядження ними будь-яким особам з визначенням місця зберігання транспортного засобу на майданчику тимчасово вилучених автомобілів ГУНП в Харківській області за адресою: м.Харків, вул.Пушкінська буд.106.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.02.2024 року о 15:30 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1