Справа № 626/2295/23
Провадження № 1-кп/626/366/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року м.Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2

обвинуваченої ОСОБА_3

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красноградського районноного суду матеріали кримінального провадження № 0000563 від 13.06.2023 по обвинуваченню: ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Красноград Харківської області, громадянки України, яка має повну загальну середню освіту, неодружена, не працює, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

25 травня 2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 знаходилася на території двору будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, по корисливим мотивам, виявила на столі та викрала мобільний телефон Samsung Galaxy A22 4/128Gb, що коштував 2850 грн. та належав ОСОБА_5 . Викраденим майном розпорядилася на свій розсуд, потерпілий претензій не має, цивільний позов не заявлено.

У пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 у судовому засіданні свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України визнала повністю. Не оспорювала факти викладені в обвинувальному акті та показала, як викладено вище, підтвердивши обставини вчиненого нею кримінального правопорушення. Просила суворо її не карати, врахувати, що вон має намір праацевлаштуватися, розкаялася у скоєному.

Суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції у суду відсутні. Окрім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_3 25 травня 2023 року вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка) , вчинена в умовах воєнного стану і кваліфікує її дії за ч.4 ст.185 КК України.

При обранні виду та розміру покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення. Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.185 КК України є тяжким злочином.

Враховуються дані про особу обвинуваченої, зокрема те, що ОСОБА_3 не була раніше засуджена, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом"якшують покарання, згідно зі ст.66 КК України , суд вважає те, що обвинувачена ОСОБА_3 розкаялася у вчиненому кримінальному правопорушенні, яке було висловлене у критичному ставленні до своєї протиправної поведінки, визнанні винуватості та готовності нести передбачену законом кримінальну відповідальність, активно сприяла у його розкритті. Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.

Визначаючи вид та міру покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його. З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Таким чином, обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій мінімальне покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії.

Також, виходячи із мети та принципів права, справедливості й достатності обраного покарання, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , вищенаведені обставини справи, зокрема пом`якшуючі обставини, суд приходить до висновку, що її виправлення можливе без відбування покарання, і відповідно до ст.75 КК України, вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Питання про речові докази та документи суд вирішить відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді 5 (п"яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік. Згідно з ч.1 ст.76 КК України, покласти на неї наступні обов"язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ, який переданий на зберіганнія, вважати повернутим власнику, скасувавши арешт майна згідно ухвали слідчого судді Красноградського районного суду від 28.06.2023.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Красноградський районний суд Харківської області впродовж 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку надати учасникам провадження: присутнім - вручити в суді, відсутнім - надіслати поштою.

Суддя