Справа № 496/7497/23
Провадження № 1-кс/496/2631/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

повний текст

04 грудня 2023 року Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

власника майна - ОСОБА_3 ,

представника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Біляївської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, за матеріалами кримінального провадження № 0000196 від 30.10.2023 року, за ознаками ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовано тим, що до чергової частини відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області, 29.10.2023 року надійшов рапорт від інспектора УПП в Одеській області про те, що 29.10.2023 р. приблизно о 14 годині 45 хвилин, за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса", 450 км., було зупинено автомобіль марки «Honda», під керуванням ОСОБА_3 , який при перевірці документів, надав посвідчення водія, на своє ім`я з ознаками підробки. Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_5 29.10.2023 р. за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса" 450 км., проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 , з ознаками підробки а саме: невідповідність інформації у посвідченні з інформацією яка наявна у поліцейській базі даних «Національна інформаційна система», зокрема згідно бази даних, посвідчення з вказаною серією видавалося на ім`я ОСОБА_7 .

30.10.2023 р. дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУ НП в Одеській області подано клопотання про арешт майна до Біляївського районного суду Одеської області, яке не було погоджене з процесуальним керівником у зв`язку з його не призначенням.

Звернувшись з новим клопотанням на усунення недоліків зазначених в ухвалі суду, дізнавач зазначає, що отримав ухвалу суду 29.11.2023 р.

З урахуванням положень ст. 98 КПК України, вищезазначене вилучене майно, власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до постанови дізнавача СД відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області визнано речовими доказами, адже воно зберегло на собі сліди скоєння кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, які необхідно відшукати шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та відповідних судових експертиз. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження тому просить накласти арешт.

Прокурор та дізнавач в судове засідання не прибули, однак клопотання містить заяву про розгляд клопотання за їх відсутності.

Представник власника майна адвоката ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання про накладання арешту на документи, оскільки дізнавачем пропущено строки звернення до суду з відповідним клопотанням. Крім того, ОСОБА_3 має посвідчення водія міжнародного зразку, звернувшись у відповідний орган, отримав посвідчення українського зразку, тому впевнений, що вони відповідають закону.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Посвідчення водія було вилучене 29.10.2023 року, та як встановлено матеріалами клопотання, 31.10.2023 року на електрону адресу суду, надійшло клопотання про арешт вказаного посвідчення, однак у зв`язку з невідповідністю нормам КПК України, ухвалою слідчого судді від 01.11.2023 року, вказане клопотання було повернуто дізнавачу для усунення недоліків та встановлено строк у 72 години з дня отримання ухвали для виконання ухвали.

Дізнавачем у клопотанні заначено, що ухвалу слідчого суду від 01.11.2023 року про усунення недоліків клопотання про арешт майна було отримано 29.11.2023 року, цього ж дня він звернувся до суду з новою редакцією клопотання.

Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень (ч. 1 ст. 28 КПК України).

Згідно ч. 2, 3 ст. 28 КПК України - проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є:

1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо;

2) поведінка учасників кримінального провадження;

3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Частиною 5 ст. 171 КПК України визначено строки, для звернення до слідчого судді з відповідним клопотанням, ухвалою слідчого судді від 01.11.2023 року вказані строки були фактично змінені, з наданням дізнавачу строку з дня отримання ухвали 72 години.

У відповідності ч. 4 ст. 172 КПК України, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

Так, ознайомившись із матеріалами справи № 496/7497/23, 1-кс/496/2274/23, слідчий суддя встановив, що ухвала суду від 01.11.2023 року про повернення клопотання дізнавачу для усунення недоліків із наданням 72 годин з дня отримання ухвали, була звернута до виконання 08.11.2023 року, надіслана канцелярією суду рекомендованим листом до ВП №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області 14.11.2023 року, та згідно відслідковування рекомендованого повідомлення, вручено адресату 21.11.2023 року.

Будь-яких доказів, які б спростували строки пропуску звернення до суду із зазначеним клопотаннями до слідчого судді не надано. Доказів на підтвердження того, що дізнавачем ухвалу суду від 01.11.2023 року та матеріалами клопотання отримано - 29.11.2023 року, а саме супровідних листів з відмітками канцелярії та внутрішніми резолюціями представників органу, поштових повідомлень тощо, до клопотання не додано. Саме лише зазначення про отримання клопотання на до оформлення у певну дату, без належного підтвердження доказами, не може свідчити суду про його дійсність. Під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: 1) правову підставу для арешту майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

На підставі викладеного, враховуючи розумність строків, у яких тимчасово вилучене майно, без належного процесуального рішення не повернуто власнику, а саме з 29.10.2023 року, а отже більше ніж місяць, а також враховуючі, що для третьої особи власника майна ОСОБА_3 , це несе негативні наслідки, які полягають у обмеженні його прав власності на належне йому посвідчення, накладання арешту на посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 не буде співрозмірним обмеження права власності із завданням кримінального провадження та наслідками арешту майна для власника, на цьому етапі кримінального провадження, тому слідчий суддя приходить до висновку про не обґрунтованість існування такого обмеження та клопотання не підлягає задоволенню.

На підставі ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова у задоволенні про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно вилученого майна.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського районного управління поліції № 2 ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна залишити без задоволення.

Негайно повернути ОСОБА_3 посвідчення водія серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_3 , яке вилучено 29.10.2023 р., в ході огляду місця події, за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса" 450 км., власником якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 06 грудня 2023 року о 10:00 годинні в приміщенні Біляївського районного суду Одеської області в кабінеті № 13.

Слідчий суддя ОСОБА_1