Дата документу 12.02.2024
Провадження № 1-кс/334/220/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участі потерпілого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу на постанову про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст. 192 КК України.

Скарга обґрунтована тим, що 28 грудня 2023 року дізнавачем СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ухвалено постанову про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст. 192 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Потерпілий вказує, що копію оскаржуваної постанови ним було отримано 11.01.2024 року, що дає підстави для поновлення строку на звернення до слідчого судді зі скаргою.

У 2008 році ОСОБА_4 , користуючись дірою доньки заявника ОСОБА_5 , заволодів грошовими коштами у сумі 20000 доларів США, які належали йому та зберігалися на рахунку, до якого вона мала доступ.

При цьому ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_5 в тому, що гроші будуть інвестовані у очолюване ним ІТ-підприємство і швидко будуть повернуті.

В подальшому ОСОБА_4 витратив гроші на свій розсуд, у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, які зареєстрував на ім`я своєї дружини ОСОБА_6 , приховавши цей факт від потерпілого з метою уникнути у подальшому стягнення коштів в порядку цивільного судочинства. Є також підстави вважати, що всі означені оборудки ОСОБА_4 вчиняв з відома та погодженням зі своїм батьком ОСОБА_7 та дружиною ОСОБА_6 .

Вважає, що попередня кваліфікація дій ОСОБА_4 та його спільників була неправильною та їх дії слід було кваліфікувати за ст. 190 КК України (шахрайство).

Окрім того за текстом постанови дізнавачем беззаперечно встановлена наявність порушеного майнового права потерпілого. Однак наприкінці тексту постанови дізнавач констатую, що «майнової шкоди виявлено не було», що є нелогічним.

Досудовим розслідуванням не встановлено, куди саме направив ОСОБА_4 кошти, якими заволодів. Не вилучено та не вивчено документи з діловодства підприємства, яке очолював ОСОБА_7 ТОВ «Софтсервіс». Не з`ясовано коли та в який спосіб ОСОБА_4 вносив кошти на рахунок цього підприємства, не встановлені напрямки їх витрачання.

Не перевірено факту придбання ОСОБА_4 нерухомого та рухомого майна, яке було зареєстровано на ОСОБА_6 у той час, як остання завідомо не мала ані заробітку, ані заощаджень, які могли би бути джерелами отримання коштів.

Допит ОСОБА_6 з цього приводу не проводився, відповідні питання їй не ставилися.

Також під час досудового розслідування не допитувався ОСОБА_4 .

В оскаржувані постанові не конкретизовано в яких саме діях немає складу злочину, ким саме ці дії вчинялися, коли саме і де саме.

Також дізнавачем не наведено аргументів щодо відсутності в діях ОСОБА_7 і його пособників ознак шахрайства.

Потерпілий просить скасувати постанову від 28.12.2023 року про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст. 192 КК України.

В судовому засіданні потерпілий підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Дізнавач в судове засідання не з`явився. Неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому слідстві заявником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Зазначена скарга подана належною особою.

Згідно із ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 110 КПК України мотивувальна частина постанови слідчого, дізнавача повинна містити відомості про зміст обставин, які були підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Постановою дізнавача СД Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 ухвалено про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст. 192 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Відповідно до оскаржуваної постанови в ході досудового розслідування було встановлено, що грошові кошти, що належали ОСОБА_3 , перераховувалися останнім на ім`я своєї доньки - ОСОБА_5 . 26.09.2008 року ОСОБА_5 позичила грошові кошти, що належали потерпілому ОСОБА_3 , в розмірі 20000 доларів ОСОБА_4 під письмову розписку.

У подальшому, в зв`язку із неповерненням позичених коштів ОСОБА_5 звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_4 про стягнення позичених коштів.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя позов було задоволено та стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 201140, 89 грн.

27.04.2016 року ОСОБА_4 перерахував на банківську картку ОСОБА_5 201140,89 грн., в зв`язку із чим виконавче провадження №2-2488 з виконання рішення суду було закрите.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя №334/3010/16ц від 27 березня 2017 року задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та додатково стягнуто 303769,28 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується актовим записом про смерть.

Відповідно до ч.1 ст. 192 КК України передбачена кримінальна відповідальність за заподіяння значної майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою за відсутності ознак шахрайства, ч.2 ст. 192 КК України - діяння, передбачені частиною першою ст. 192 КК України, вчинені за попередньою змовою групою осіб, або такі, що заподіяли майнову шкоду у великих розмірах.

На думку слідчого судді, дізнавач дійшов правильного висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України в частині заподіяння шкоди потерпілому.

Так з постанови вбачається наявність цивільно-правових відносин щодо позичення коштів ОСОБА_4 в ОСОБА_5 , що у подальшому призвело до розгляду цивільних позовів у суді.

Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження відповідає вимогам, зазначеної статті КПК України.

Вирішення питання про зміну кваліфікації дій підозрюваного чи обвинуваченого належить до дискреційних прав слідчого чи прокурора, що прямо передбачено ст.ст. 36, 40 КПК України. Для оскарження правильності кваліфікації дій особи учасником провадження немає процесуально-правових підстав, оскільки ні обвинувачений, ні його захисник, не потерпілий, не можуть визначати кваліфікацію діянь правопорушника, вони вправі лише рекомендувати певну кваліфікацію на своє переконання, а остаточне рішення належить до дискреційної компетенції слідчого, прокурора. Такого права не має і слідчий суддя.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 337 КПК України судовий розгляд в суді першої інстанції проводиться в межах висунутого особі обвинувачення відповідно до обвинувального акта. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

У зв`язку з вищенаведеним слідчий суддя не має процесуального права зобов`язати дізнавача змінити кваліфікацію дій правопорушника.

Оскільки на цей час ОСОБА_7 помер, то відсутня можливість його допиту, а тому вказана обставина не може бути підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Доводи скаржника про те, що ОСОБА_4 попри наявність заборгованості у виконавчому провадженні працював та отримував зарплату, зокрема у 2017 році, не виконуючи рішення суду щодо стягнення коштів, не стосується кримінально-правової кваліфікації дій останнього, яки мали місце у 2008 році.

Окрім того, доводи скарги щодо нез`ясування дізнавачем обставин витрачання грошових коштів ОСОБА_4 , отриманих від ОСОБА_3 , на думку слідчого судді, не є слушними, оскільки не впливають на встановлення в діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 276-278, 303, 306-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення скаргу потерпілого ОСОБА_3 , на постанову про закриття кримінального провадження №0000517 за ч.1 ст. 192 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст виготовлений 12.02.2024 року о 12.45 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1