Справа № 439/742/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/791/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000078, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 березня 2023 року про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 382 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Бродівського районного суду Львівської області від 22 червня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Бродівського районного суду Львівської області від 22 червня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 382 КК України, та призначено йому покарання: за ч.1 ст. 286 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки; за ч.1 ст. 382 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Відповідно до ч.1,3 ст. 70 КК України, визначено остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та у виді 1 (одного) року позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_6 в дохід держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок №СЕ-19/114-23/5717-ІТ від 11.04.2023) у розмірі 1887 грн. 80 коп.

Накладений ухвалою слідчого судді Бродівського районного суду Львівської області від 16.03.2023 арешт на автомобіль марки «Mazda-626» д.н. НОМЕР_1 , - скасовано.

Вирішено питання речових доказів.

Згідно вироку, ОСОБА_6 15 березня 2023 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, керуючи автомобілем марки «Mazda 626», із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_9 , рухаючись ним проїжджою частиною автодороги сполученням с. Пониковиця с.Голосковичі у напрямку центру населеного пункту с.Голосковичі Золочівського району Львівської області, здійснюючи перевезення пасажира ОСОБА_10 , в порушення вимог пунктів 12.2, 12.4, 12.9 (підпункту «б») Розділу 12 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 із змінами та доповненнями (далі ПДР України), згідно з якими у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год. і забороняється перевищувати максимальну швидкість, рухався у вказаному напрямку із швидкістю близько 80 км/год. При цьому, водій ОСОБА_6 не був достатньо уважний, керуючи транспортним засобом та належно не стежив за дорожньою обстановкою і дорожніми умовами, у зв`язку із чим не відреагував відповідним та належним чином на їх зміну, чим порушив вимоги пунктів 1.5, 1.10 (в частині визначення понять: «дорожні умови», «дорожня обстановка», «безпечна швидкість»), 2.3 (підпунктів «б», «д») ПДР України, які зобов`язували його своїми діями не створювати загрозу безпеці дорожнього руху, небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю чи здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Також, водій ОСОБА_6 , наближаючись до повороту дороги наліво неправильно вибрав швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу і безпечно керувати ним, проявив неуважність, відволікся від керування транспортним засобом, не впорався з керуванням та допустив виїзд за межі проїжджої частини дороги на праве по напрямку руху узбіччя, де транспортний засіб під його керуванням передньою частиною зіткнувся із нерухомою перешкодою стовбуром дерева після чого перевернувся.

Порушення Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_6 є у прямому причинному зв`язку із суспільно небезпечними наслідками заподіянням потерпілому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень у вигляді заднього вивиху лівого стегна, яке за ознакою тривалого розладу здоров`я відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Крім цього, постановою Бродівського районного суду Львівської області від 13.07.2022 у справі №439/777/22, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки, та постановою Бродівського районного суду Львівської області від 10.11.2022 у справі №439/1389/22, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Однак, ОСОБА_6 , достовірно знаючи про наявність вказаних постанов суду, які набрали законної сили та будучи ознайомлений з ними, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч вищевказаним судовим рішенням систематично вчиняв дії щодо їх умисного невиконання, 15 березня 2023 року, приблизно о 01 годині 00 хвилин, умисно, керував автомобілем марки «Mazda 626», із реєстраційним номерним знаком НОМЕР_2 , що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , зареєстрований на ОСОБА_9 .

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити даний вирок та застосувати ч.1 ст. 75 КК України за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст. 286 КК України і ч.1 ст. 382 КК України, звільнити від покарання з випробуванням на строк встановлений ч.4 ст. 75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог, зазначає, що не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій, вказує, що не згідний з вироком в частині призначеного покарання, оскільки даний вирок є надто суворий і покарання не відповідає фактично вчиненим кримінальним правопорушенням.

Звертає увагу, що свою вину у вчиненні даних злочинів визнає повністю, щиро розкаються, сприяв у розкритті злочинів і встановленню всіх фактичних обставин при розслідуванні даних злочинів. Ним повністю відшкодовані матеріальні збитки, потерпілий у кримінальному провадженні не має до нього жодних претензій, про що подав суду відповідну письмову заяву і вони примирилися.

Також вказує, що по місцю проживання і роботи характеризується з позитивної сторони, одружений і на його повному утриманні є двоє неповнолітніх дітей, а дружина знаходиться в декретній відпустці і також повністю на його фактичному утриманні.

Крім цього, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, раніше не судимий.

29 серпня 2023 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_10 про розгляд апеляційної скарг обвинуваченого ОСОБА_6 у його відсутності. Крім цього, потерпілий вказує, що жодних претензій ні морального, ні матеріального характеру до ОСОБА_6 не має, йому відшкодовані збитки та вони з обвинуваченим примирились. Також, просить задоволити апеляційну скаргу обвинуваченого в повному обсязі і не позбавляти його волі.

Заслухавши доповідача, виступи учасників судового процесу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 286, ч.1 ст. 382 КК України, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, апеляційний суд не проводить їх детальний аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання ОСОБА_6 колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 65 КК України суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Крім того, за правилами ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Реалізація даної норми становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності вказують на можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Вважаючи обґрунтованим визнання судом першої інстанції обставин, які характеризують особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих обставин, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з видом і розміром призначеного покарання обвинуваченому, оскільки таке призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Що ж стосується звільнення від відбування покарання з випробуванням, то за змістом ст. 75 КК України, суд вправі прийняти таке рішення лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи, у тому числі наслідків, що настали, дійде висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування призначеного йому покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, при визначенні виду і розміру покарання обвинуваченому за вчинені кримінальні правопорушення, в повній мірі взяв до уваги усі обставини, які характеризують особу обвинуваченого і дійшов до вірного висновку, що виправлення ОСОБА_6 без реального відбування призначеного судом покарання є неможливим.

Апеляційний суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив два нетяжких злочини, один з яких є злочином у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, при цьому, вчиняючи даний злочин, ОСОБА_6 не виконав постанови суду, яка встановлювала його відповідальність за правопорушення саме у сфері безпеки руху, та спричинив своїми діями наслідки у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості щодо потерпілого ОСОБА_10 , який був пасажиром автомобіля під керуванням ОСОБА_6 .

Колегія суддів звертає увагу, що дане кримінальне правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту ОСОБА_6 вчинив, будучи позбавленим права керувати транспортним засобом.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що постановою Бродівського районного суду Львівської області від 13.07.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 130 КУпАП, та постановою Бродівського районного суду Львівської області від 10.11.2022 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, на підставі чого він і був позбавлений права керувати транспортним засобом на 3 роки. Кваліфікація вказаних адміністративних правопорушень свідчить про їх повторність та систематичність, та про те, що жодним чином ОСОБА_6 висновків щодо своєї протиправної поведінки не робив та на шлях виправлення не ставав.

Таким чином, 15.03.2023 ОСОБА_6 , знаючи, що його уже не раз притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, умисно не виконав постанови суду, якою його було позбавлено права керувати транспортними засобами, та знову сів за кермо автомобіля, при цьому порушив правила дорожнього руху та спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Апеляційний суд бере до уваги заяву потерпілого, в якій останній вказує, що не має претензій до ОСОБА_6 , проте враховуючи наявність наслідків, які були спричинені потерпілому внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_6 , враховуючи повторність та систематичність правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, та враховуючи інші обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 без реального відбування призначеного йому покарання є неможливим та вважає, що судом першої інстанції вірно призначено покарання, яке в повній мірі відповідає ступеню тяжкості, обставинам вчення скоєних кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого.

Таким чином апеляційні доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, у зв`язку з чим такі до задоволення не підлягають.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення та вважає вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_6 законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Бродівського районного суду Львівської області від 22 червня 2023 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4