Справа № 298/1390/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/236/21, за апеляційною скаргою прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01(один) місяць, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, без освіти, неодруженого, непрацюючого.

Подання мотивоване тим, що ОСОБА_8 за час перебування на обліку у відділі пробації зарекомендував себе з посередньої сторони, систематично вчиняв адміністративні правопорушення, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому необхідно скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019.

Ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021 відмовлено в задоволенні подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням засудженого ОСОБА_8 . Відмовляючи у задоволенні подання, суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що ОСОБА_8 дійсно неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим з останнім проведено індивідуальні профілактичні бесіди та письмово попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням. Також судом констатовано, що згідно матеріалів особової справи та матеріалів клопотання, ОСОБА_8 протягом відбування іспитового строку за вироком Перечинського районного суду Закарпатської області до кримінальної відповідальності не притягався, періодично з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що на думку суду свідчить про певні висновки, які були зроблені засудженим після засудження з випробуванням. З урахування того, що вчинені засудженим ОСОБА_8 порушення є незначними і їх допущення з боку засудженого не свідчить про його

-2-

наміри порушувати порядок відбування покарання з іспитовим строком, суд дійшов висновку, що подання органу пробації про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення до місць відбування покарання засудженого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки. Вказує на те, що ОСОБА_8 , будучи засудженим та перебуваючи на обліку у відділі з питань пробації станом на 21.10.2020, тобто на час внесення подання до суду, неодноразово - сім разів був притягнутий до адміністративної відповідальності за різними статтями КУпАП, тому є всі підстави прийти до однозначного висновку про те, що засуджений ОСОБА_9 не бажає стати на шлях виправлення, оскільки його дії щодо повторнного вчинення аналогічних діянь, носять систематичний та умисний характер та є достатньою підставою для застосування приписів ч. 2 ст. 78 КК України та направлення засудженого для відбування покарання. Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області задовольнити, скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням та направити засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області 14.02.2019.

Судове провадження розглядається за відсутності засудженого та його захисника, неявка яких не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу і просив її задовольнити, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, розглядаючи подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, зазначених норм кримінального процесуального закону дотримався в повній мірі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 166 КВК України передбачено, що якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях

-3-

виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

У разі вчинення засудженим адміністративних правопорушень, що тягнуть за собою накладення адміністративних стягнень, із засудженим проводиться індивідуальна профілактична бесіда.

У разі відмови судом у задоволенні подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням повторне направлення до суду такого подання здійснюється після застосування до засудженого повторного письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 1 статті 34 КВК України встановлено, що поважними причинами неявки засудженого за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк є несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені.

При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді подання, яке подав провідний інспектор Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням ОСОБА_8 , засудженого вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019, враховані вказані вище вимоги Кримінального та Кримінального виконавчого кодексів України, дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України й ретельно перевірені його доводи, яким дана відповідна оцінка й постановлено законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Апеляційним судом встановлено, що вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді

-4-

позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки 01(один) місяць. На підставі ст. 75, 76 КК України ОСОБА_8 встановлено іспитовий строк тривалістю 02 (два) роки і покладено обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноваженим органом з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

З матеріалів провадження вбачається, що єдиною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання, провідним інспектором Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області зазначено систематичне вчинення адміністративних правопорушень.

Як слідує з матеріалів особової справи щодо ОСОБА_8 , з цього приводу, останній надав письмові пояснення, в яких вказував, що дійсно притягувався до адміністративної відповідальності.

Детально проаналізувавши наявні в особовій справі ОСОБА_8 постанови по справі про адміністративне правопорушення, що містяться в особовій справі № 13/2019 (а. о. с. 80-82, 84, 86), якими засуджений ОСОБА_8 притягувався до адміністративної відповідальності та за які було застосовано адміністративні стягнення, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що такі не підтверджують суспільну небезпечність засудженого ОСОБА_8 та злісне невиконання засудженим покладених на нього судом обов`язків, а також не можуть свідчити про небажання засудженого стати на шлях виправлення. З такими висновками погоджується і колегія суддів та констатує, що такі не давали суду правових підстав, передбачених ст. 78 КК України та ст. 165 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Крім того, з матеріалів особової справи встановлено, що ОСОБА_8 протягом іспитового строку, встановленого вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019, до кримінальної відповідальності не притягувався, періодично з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, що на думку суду свідчить про певні висновки, які були зроблені засудженим після засудження з випробуванням. Також засуджений за час іспитового строку до кримінальної відповідальності не притягувався, в матеріалах подання відсутні дані, які б свідчили про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Також провідним інспектором Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області 04.03.2020 ОСОБА_8 винесено письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання. Більш того, вказане повідомлення містить інформацію про те, що засуджений ОСОБА_8 , попереджений про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення уповноважений орган з питань пробації може надіслати до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Отже, з вказаного повідомлення вбачається, що в даному випадку підставою для звернення до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого має слугувати вчинення ним адміністративних правопорушень саме після письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

-5-

Разом з тим, провідний інспектор Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області звернувся до суду із поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання, не маючи відомостей про систематичне вчинення ОСОБА_8 адміністративних правопорушень, які потягли за собою накладення адміністративних стягнень після винесеного ОСОБА_8 повідомлення.

До того ж наявність в особовій справі відомостей про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності 06.03.2020, з урахуванням того, що вчинені засудженим ОСОБА_8 адміністративні правопорушення (ч. 1 ст. 175-1, ч. 1 ст. 182 КУпАП) є незначними, не свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ухвала суду є незаконною, у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, визнаються необґрунтованими і такі відхиляються.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що матеріалами провадження не встановлено, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення і не бажає виконувати покладені на нього судом обов`язки, про що свідчать й дані ним у судовому засіданні пояснення, у зв`язку з чим, викладені в поданні факти притягнення його до адміністративної відповідальності в основному до винесення йому попередження, самі по собі не можуть розцінюватися як небажання ОСОБА_8 стати на шлях виправлення.

Погоджуючись з указаним висновками суду першої інстанції, апеляційний суд вказує на те, що прокурор у судовому засіданні як суду першої, так і апеляційної інстанції такі висновки не спростував, лише вказавши на факт неодноразового притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів, зазначені вище обставини та факти не свідчать про небажання засудженого ОСОБА_8 стати на шлях виправлення та його ухилення від покладених на нього судом обов`язків, а тому не є достатніми підставами для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні подання органу пробації про скасування звільнення ОСОБА_8 та направлення для відбування призначеного покарання вірно врахував те, що встановлені судом обставини не свідчать про умисне невиконання засудженим обов`язків.

Наведені вище обставини не засвідчують свідомого, цілеспрямованого нехтування засудженим ОСОБА_8 покладеними судом обов`язками та його небажання ставати на шлях виправлення, оскільки сам факт вчинення ОСОБА_8 06.03.2020 двох адміністративних правопорушень, після винесення йому письмового попередження, з огляду на їх невелику тяжкість, не свідчить про систематичне вчинення адміністративних правопорушень та його небажання ставати на шлях виправлення.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, взявши до уваги принципи верховенства права, законності, поваги до людської гідності та гуманності, які прямо закріплені у ст. 7 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії засудженого самі по собі не свідчать про умисне невиконання ОСОБА_8 покладених на нього обов`язків та про небажання засудженого стати на шлях виправлення, оскільки із засудженим проведено профілактичні бесіди і він усвідомив свою поведінку.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду обставини, з урахуванням того, що засуджений інших судимостей не має, злочинів під час іспитового строку не вчиняв та з урахуванням відсутності ознак злісного ухилення від відбування покарання, призначеного вироком суду, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

-6-

Доводи прокурора про порушення засудженим ОСОБА_8 покладених обов`язків, колегія суддів визнає непереконливими, оскільки встановлені обставини не підтверджують, що ОСОБА_8 мав на меті ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків та не бажав стати на шлях виправлення.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням вимог ст. 372, 539 КПК України.

За таких умов, апеляційний суд не вбачає підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для задоволення апеляційної скарги прокурора та скасування ухвали суду першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не допущено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали суду апеляційний суд відхиляє, як такі, що не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що прокурором не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань з цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Великоберезнянського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 06.05.2021 про відмову у задоволенні подання провідного інспектора Великоберезнянського РС філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Перечинського районного суду Закарпатської області від 14.02.2019, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді