Справа № 489/8906/21
Провадження № 1-кс/489/1390/23
Ленінський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

06 жовтня 2023 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого, погоджене з прокурором, у кримінальному провадженні № 0000706 від 17.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у їх вчиненні

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва Миколаївської області, неповною вищою освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю 3 групи, вдівця, маючого на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

з участю прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

СВ ВП № 4 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за фактом вчинення ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 крадіжок чужого майна, вчинених організованою групою.

До слідчого судді надійшло клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю передбачених ст. 177 КПК України ризиків того, що він може вчиняти інші злочини, продовжити злочинну діяльність та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Прокурор підтримав подане клопотання та просив його задовольнити. Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання, зазначивши про необґрунтованість підозри ОСОБА_3 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень та вважали можливим застосувати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши письмові матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

При розгляді клопотання встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється в тому, що в ніч з 05.12.2021 на 06.12.2021, з 11.12.2021 на 12.12.2021, з 16.12.2021 на 17.12.2021, з 21.12.2021 на 22.12.2021, з 23.12.2021 на 24.12.2021, з 24.12.2021 на 25.12.2021, з 26.12.2021 на 27.12.2021, з 06.01.2022 на 07.01.2022, з 07.01.2022 на 08.01.2022, з 13.01.2022 на 14.01.2022 в складі організованої групи з іншими особами здійснював крадіжки кабелю зв`язку на території Миколаївського району Миколаївської області, чим завдав матеріальних збитків Управлінню «Укргазтехзв`язок» АТ «Укртрансгаз».

29.09.2023 ОСОБА_3 вручено підозру у вчиненні вказаних злочинів, обґрунтованість якої підтверджується матеріалами клопотання, в тому числі копіями протоколів прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення, огляду місця події, допитів свідків, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколу про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, висновку експерта. При цьому обґрунтованість підозри на даному етапі не вимагає доведення вказаних фактів та вини підозрюваного у вчиненому діянні поза розумним сумнівом.

Згідно зі ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає доведеним наявність існування передбаченого статтею 177 КПК України ризику того, що підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні ряду умисних особливо тяжких злочинів протягом значного періоду часу, офіційно не працює та не має стабільного достатнього джерела доходу, який би забезпечував матеріальні потреби його сім`ї.

При цьому слідчий суддя вважає недоведеними вказані прокурором ризики переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків, оскільки останній має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину; є особою з інвалідністю; з моменту вчинення останнього за часом (14.01.2022) інкримінованого йому діяння і по теперішній час жодним чином не переховувався від органу досудового розслідування, самостійно з`явився до слідчого судді за викликом для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Також в клопотанні відсутні посилання на конкретних свідків, на яких може чинити вплив підозрюваний, з метою зміни ним їхніх показань, а також, що він обізнаний про їхнє місця проживання. Крім того, з часу вчинення кримінальних правопорушень та до часу розгляду клопотання ОСОБА_3 мав фізичну можливість вчиняти будь-які дії, направлені на вплив щодо свідків, однак прокурором не надано слідчому судді жодних фактичних даних про вчинення ним таких діянь.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини спростовують існування та викликають обґрунтовані сумніви щодо наявності ризиків переховування від слідства та суду, незаконного впливу на свідків.

При розгляді справи «Боротюк проти України», рішення від 16.03.2011 року, Європейський суд з прав людини у п. 62 наголосив, що «існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів».

Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 15.06.2023 у справі №800/582/16 (800/515/15), вбачається, що «суддя при ухваленні процесуального рішення про взяття особи під варту за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення, як носій судової влади, покликаний забезпечити дотримання права особи на свободу у разі її переслідування державою, повинен розуміти, що правила КПК України, які регламентують процедуру обрання запобіжних заходів, спрямовані на захист права кожного на свободу та особисту недоторканність, запобігають можливості позбавлення свободи будь-кого поза процедурою, встановленою законом. Ідея правового інституту обрання запобіжного заходу, пов`язаного з позбавленням волі, полягає в саме тому, що за природним правом особа є вільною, але не безмежно і може бути обмежена в цьому праві на підставі закону з ініціативи держави в установленому законом порядку. Цей порядок власне й зобов`язує слідчого суддю шляхом судового контролю за дотриманням порядку та підстав позбавлення особи свободи гарантувати, що така особа не буде позбавлена волі доти, доки не будуть надані вагомі докази на підтвердження того, що вона не може залишатися на волі, бо існують ризики, що унеможливлюють обрання іншого, більш м`якшого, запобіжного заходу. Тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, який суттєво обмежує конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, яке втілює одне з найбільш значимих соціальних благ, що передбачає недопустимість свавільного втручання у право на свободу. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя у кожному випадку повинен принципово і критично ставитися до доводів сторони обвинувачення, якими обґрунтовується необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість та необхідність і доцільність застосування такого запобіжного заходу порівняно з іншими запобіжними заходами».

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При розгляді клопотання стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, виходячи із даних про особу підозрюваного, який раніше не судимий, є особою з інвалідністю, має стійки соціальні зв`язки та постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, після вчинення кримінальних правопорушень протягом значного періоду часу не переховувався від слідства, що є підставою для відмови в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Натомість обираючи певний запобіжний захід, слід враховувати одне із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження (в тому числі і запобіжних заходів), визначене в ст. 132 КПК України, а саме те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

Обрання запобіжного заходу має забезпечувати баланс між інтересами підозрюваного та визначеними ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження й інтересами досудового розслідування.

Оскільки матеріали справи дають підстави для обґрунтованої підозри ОСОБА_3 та вказують на наявність ризику того, що він може вчинити інші кримінальні правопорушення, але при цьому не доводять недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаному ризику, тому слідчий суддя вважає за доцільне застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби з наданням йому можливості залишати місце проживання для відвідування лікарів через проблеми зі здоров`ям, з покладанням додаткових обов`язків, які б дали змогу контролювати його належну процесуальну поведінку.

Матеріали клопотання не містять доказів, що такий запобіжний захід, в даному випадку, буде недостатнім та не зможе запобігти встановленому при розгляді клопотання ризику. Натомість саме такий запобіжний захід, на переконання слідчого судді, забезпечить вказаний вище баланс приватних інтересів особи та інтересів досудового розслідування з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 176-178,182,183,193-194,196-197,309,372 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого, погодженого з прокурором, про застосування щодо ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного у кримінальному провадженні 0000706 від 17.12.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, до 29 листопада 2023 року включно, заборонивши залишати з 21.00 години до 07.00 години місце свого проживання адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, та зобов`язавши підозрюваного прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного додаткові обов`язки:

- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду за межі міста проживання;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- у разі наявності документів, що дають право виїзду за кордон, здати їх на зберігання до органу досудового розслідування;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід та відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Строк дії ухвали до 29.11.2023 включно.

Слідчий суддя ОСОБА_1