Дата документу 10.11.2023
Провадження № 1-кс/334/3204/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

10 листопада 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002267, внесеному 08.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, перебуває у шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , в якому слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 08.11.2023 до ЄРДР за № 0002267 за частиною четвертою статті 186 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме злочин, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 , віднесено до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Знаходячись на волі, ОСОБА_4 безсумнівно буде продовжувати вчинювати злочини проти власності, так як іншого джерела доходу не має. Розуміючи невідворотність настання покарання за вчинений злочин, підозрюваний свідомо буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду для уникнення покарання, враховуючи також, що останній не має постійного доходу, соціальних зв`язків. Також, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти власності, мотив якого є корисливий, а саме отримання заробітку злочинним шляхом, а також, те що він раніше вчиняв подібні злочини вказує на не бажання останнього заробляти гроші законним шляхом, та вказує на те, що він буде продовжувати вчиняти корисливі злочини. Також, підозрюваний раніше неодноразово судимий за скоєння тяжких корисливих злочинів, на шлях виправлення не став, знов вчинив корисливий умисний злочин. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали, з мотивів викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що він не погоджується з повідомленою йому підозрою, оскільки у нього була обопільна бійка з потерпілим, під час якої він помилково підібрав з землю сумку потерпілого. Він має дружину та дитину, які проживають у Словаччині. Їм він відсилає грошові кошти для існування. Працює він неофіційно на будівництві та отримує зарплату. Просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник адвокат ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечила, вважає його необґрунтованим. Пояснила, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, оскільки мала місце обопільна бійка підозрюваного та потерпілого, під час якої підозрюваний помилково підняв з землі сумку потерпілого, яку вважав своєю та залишив місце події, оскільки до них наближались декілька осіб, які, як він вважав мали заступитись за потерпілого. В подальшому він переконався, що сумка не належить йому та викинув її. Після того, як він був затриманий він добровільно показав поліцейським місце, на якому він викинув сумку, де вона і була виявлена. Також, він не має намірів переховуватись від органів досудового слідства, оскільки встановлення істини у кримінальному провадженні в його інтересах. Також, він має стійкі соціальні зв`язки дружину та новонароджену дитину, які проживають за кордоном. Працює неофіційно та відсилає сім`ї грошові кошти. Проходив військову службу та отримав поранення. Вважає, що ризики прокурором не доведені. Просила застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши клопотання та документи, якими воно обґрунтоване, а також подані стороною захисту, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0002267, внесеного 08.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.11.2023 приблизно о 12.30 годині ОСОБА_4 , знаходячись поблизу буд. № 36 по вул. Розенталь у м. Запоріжжі, маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечне для життя, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою незаконного збагачення, підійшов до потерпілого ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклого конфлікту з останнім наніс один удар кулаком в область обличчя потерпілого від якого ОСОБА_7 впав на асфальт. В ході падіння з плеча потерпілого ОСОБА_7 впала на асфальт його чоловіча сумка. Далі, маючи умисел на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_7 . ОСОБА_4 схопив з асфальту чоловічу сумку з його особистим майном, а саме: шкіряним гаманцем коричневого кольору вартістю 100 гривень, шкіряним гаманцем на кнопці вартістю 100 гривень, гаманцем для документів та паперів коричневого кольору з написом «I want to travel the world» вартістю 100 гривень, 2 пакетами швидкорозчинного пюре «Любисток» загальною вартістю 12 гривень, 4 підвісками у вигляді китайських монет з текстильними шнурками загальною вартістю 50 гривень, флаконом туалетної води «Play and Live Top» об`ємом 100 мл. вартістю 250 гривень, навушниками бездротовими чорного кольору вартістю 50 гривень, кульковими ручками в кількості 4 штук загальною вартістю 200 гривень, окулярами сонцезахисними вартістю 200 гривень, грошовими коштами в розмірі 469 гривень купюрами номіналом 50, 20 5, 1 гривень та не звертаючи уваги на вимогу потерпілого запинитись побіг в невідомому напрямку. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоджу на суму 1331 гривень.

08.11.2023 про підозру у вчиненні вказаного злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України повідомлено ОСОБА_4 .

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 08.11.2023; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_8 ; постановою про визнання речових доказів; повідомленням про підозру від 08.11.2023.

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя відхиляє аргументи сторони захисту про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність застосування запобіжного заходу обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність вказаних ризиків прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років. Знаходячись на волі, підозрюваний буде продовжувати вчинювати злочини проти власності, так як іншого джерела доходу не має. Розуміючи невідворотність покарання за вчинений злочин, підозрюваний свідомо буде переховуватися від органів досудового розслідування для уникнення покарання, враховуючи також, що він не має постійного доходу, соціальних зв`язків. Також, підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину проти власності, раніше вчиняв подібні злочини, що свідчить про небажання останнього заробляти гроші законним шляхом та вказує на те, що він буде продовжувати вчиняти корисливі злочини. Також, підозрюваний, будучи судимим, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий умисний злочин.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього, у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином, запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином та за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Також, підозрюваний, маючи непогашені та не зняті судимості, у тому числі за вчинення тяжкого злочину, обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про його антисоціальну поведінку.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання та антисоціальну поведінку підозрюваного, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про наявність ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний не має офіційного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення корисливого злочину, що свідчить про наявність ризику того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення для забезпечення свого існування, що є ризиком, передбаченим пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, є обґрунтовані підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України можуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Аргументи захисника про позитивні відомості щодо особи підозрюваного у вигляді стійких соціальних зв`язків, утримання ним дитини, неофіційного працевлаштування та виконання ним військового обов`язку, під час якого він отримав поранення, не здатні спростувати висновок слідчого судді про недоцільність застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , вчинений із застосуванням насильства.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.11.2023 ОСОБА_4 був затриманий в порядку статті 208 КПК України 08.11.2023 о 15.55 годині. Відповідно до частини другої статті 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту затримання підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 176 - 178, 183, 186, 193, 194, 196, 206, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізькій слідчий ізолятор» строком 60 діб в межах строку досудового розслідування .

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 , а саме з 15.55 години 08 листопада 2023 року.

Термін дії ухвали закінчується 06 січня 2024 року о 15.55 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 10 листопада 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1