ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1030/20 Номер провадження 11-кп/814/2598/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у кримінальному провадженні № 0000081 апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року,

встановила:

Цією ухвалою клопотання прокурора задоволено та

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Мильці Полтавського району Полтавської області, громадянці України, не заміжній, не працюючій, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимій,

обвинуваченій за ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України,

продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 18.12.2023 включно.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні, пересиланні наркотичних засобів з метою передачі цих речовин у місця позбавлення волі, вчинені повторно, а також у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, зокрема за попередньою змовою групою осіб, вчинені повторно, тобто за ч.2 ст. 307 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, та збуті сильнодіючих лікарських засобів, тобто за ч.1 ст. 321 КК України.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд мотивував ухвалення рішення наявністю на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 у вчиненні тяжких злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що продовжують існувати на момент розгляду та не зменшилися.

На ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу у якій просить ухвалу суду скасувати та відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосувати ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свою апеляційну скаргу мотивував тим, що прокурором не доведено наявність ризиків.

Під час ухвалення рішення судом не враховано наявність у обвинуваченої постійного місця проживання, малолітньої дитини, міцних зв`язків з рідними. Поза увагою суду залишилося те, що ОСОБА_7 знаходиться під вартою з малолітньою дитиною, чим порушуються права дитини. При цьому вказав, що ОСОБА_7 перебуває під вартою тривалий час, а сторона обвинувачення навмисно затягує розгляд справи.

В апеляційній скарзі обвинувачена просить змінити їй запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що прокурор не довів в судовому засіданні наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вказує, що суд не врахував, що вона під вартою перебуває разом з малолітньою дочкою.

Вказує, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, так як будь-яких доказів наявності ризиків суду не надано.

Звернула увагу на тривалий розгляд справи, впродовж якого вона весь час перебуває під вартою.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої та її захисника в підтримку апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді суду першої інстанції перебуває кримінальне провадження № 0000081 за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч.1 ст. 321, ч.2 ст. 307 КК України ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307 КК України. В судовому засіданні 20 жовтня 2023 року суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18.12.2023 включно.

У відповідності до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним стороною обвинувачення.

За змістом кримінального процесуального закону (ст.199 КПК України), при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою суд досліджує матеріали провадження на предмет законності й обґрунтованості застосування даного запобіжного заходу, з`ясовує конкретні причини тривалого строку розгляду справи і тримання особи під вартою, інші обставини, необхідні для вирішення справи, чи не з`явилися причини, що дозволяють скасувати тримання під вартою та обрати інший запобіжний захід, тощо.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі обставини, що враховуються при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою, постановив ухвалу з дотриманням приписів статей 177, 183, 197, 199 та 331 КПК України.

Ухвалюючи рішення, суд врахував положення наведених вище норм процесуального закону та дійшов правильного висновку про доведеність наявності обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, вірно пославшись на те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тому, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_7 , зокрема тяжких злочинів, за які передбачено покарання від 6 до 10 років позбавлення волі, те, що вказані злочини вчинено за попередньою змовою з іншою особою, даних про особу обвинуваченої, встановлених судом першої інстанції, те, що судовий розгляд у даному провадженні не закінчено, суд дійшов правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд правильно врахував те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Отже, вказані вище обставини дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зазначених прокурором у клопотанні.

Більше того, ОСОБА_7 свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях не визнає, у зв`язку з чим може чинити перешкоди для встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінальних правопорушень.

При цьому будь-яких відомостей про неможливість утримувати обвинувачену під вартою за станом здоров`я судом не встановлено та учасниками провадження таких доказів не надано.

Наявність соціальних зв`язків, сім`ї є недостатніми підставами для того, щоб дійти висновку про відсутність ризиків.

Щодо доводів обвинуваченої про тривале перебування під вартою необхідно зазначити, що при продовженні такого заходу забезпечення кримінального провадження, суд врахував особливості конкретної справи, в якій необхідне тривале утримання особи під вартою, обставини справи в сукупності з особою обвинуваченої, які вказують на можливість останньої вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому і тривалість перебування обвинуваченого під вартою не є самостійною підставою для скасування такого запобіжного заходу.

З огляду на вказане, враховуючи, що є достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційних скарг щодо необґрунтованості ухвали є такими, що не знайшли свого підтвердження.

З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні, а тому у задоволенні апеляційних скарг необхідно відмовити.

Керуючись ст. 405, 419, 422-1КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та в її інтересах захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 20 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4