Справа № 591/6367/21
Провадження № 1-кп/591/245/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2023 року колегія суддів Зарічного районного суду м. Суми у складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Зарічного районного суду м. Суми на стадії судового розгляду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , до яких застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого прокурор просив продовжити, у зв`язку з тим, що заявлені раніше ризики не зменшились та не відпали, більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинувачених, а судовий розгляд до завершення строку дії попередньої ухвали завершити неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_11 заперечили проти задоволення клопотання з огляду на його необґрунтованість та недоведеність ризиків, наявність міцних сімейних зв`язків у обвинуваченого в місці постійного проживання, зареєстроване місце поживання. Вказували на порушення розумних строків тримання під вартою, тоді як достатнім запобіжним заходом в даному випадку буде домашній арешт за місцем реєстрації.

Обвинувачений ОСОБА_8 та захисник ОСОБА_9 просили відмовити в задоволенні клопотання прокурора з огляду на тривалий час перебування під вартою обвинуваченого без визначення розміру застави. Крім того, враховуючи тривалість судового розгляду ризики значно зменшилися, у обвинуваченого відсутні кошти для переховування, не встановлено наявність паспорту для виїзду за кордон. Зазначали про те, що ризики ґрунтуються лише на припущеннях прокурора. Просили застосувати домашній арешт за місцем проживання дружини ОСОБА_8 в м.Суми, також просив розглянути можливість внесення застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_10 вказали на необґрунтованість ризиків, суперечливість викладених в клопотанні обставин до обставин, викладених в обвинувальному акті, необґрунтованість підозри ОСОБА_12 та відсутність доказів його вини. Просили застосувати домашній арешт.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши надані матеріали, приходить наступних висновків.

Прокурором в достатній мірі доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Відповідно усталеної судової практики ЄСПЛ висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).

Що стосується існування ризиків, то ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Перевіряючи актуальність ризиків переховування від суду, впливу на потерпілих та свідків, суд оцінює їх в світлі обставин цього кримінального провадження та осіб обвинувачених, які раніше судимі, є особами молодого віку, офіційно не працевлаштовані, проживають та зареєстровані на території ведення активних бойових дій, у справі подані цивільні позови. Слід врахувати і встановлену КПК процедуру отримання показань від потерпілих та свідків, відповідно до якої суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час допиту цих осіб. Так, допит свідків не проведений судом, а в повторному допиті потерпілих може виникнути додаткова необхідність, тоді як обвинувачені, не будучи обмеженими у вільному спілкуванні з іншими особами з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті, можуть здійснювати на них вплив з метою спонукання до ненадання показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, для уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому, суд бере до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Зважаючи на негативну репутацію всіх обвинувачених обґрунтованим є і ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Щодо розумності строку тримання під вартою, то суд враховує рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» (Kharchenko v. Ukraine), заява № 40107/02), де Суд зазначив, що «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в конкретному випадку в залежності від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, привалює над принципом поваги до свободи особистості».

Наведені висновки певною мірою пов`язані також з тим, що тривалість розгляду, так само як і доцільність перебування особи під вартою зумовлено і процесуальною поведінкою сторони захисту та обвинувачених зокрема. Так, за їх клопотаннями (обґрунтованість яких викликає сумніви) відкладаються та зриваються судові засідання задля заміни захисника, бажання розпочинати судовий розгляд спочатку у зв`язку зі зміною складу суду, заявлення відводів суду та прокурору, скарги на стан здоров`я після оголошення судового рішення, яке не влаштовує сторону захисту.

Такою поведінкою обвинувачені затягують та блокують розгляд справи та стадію дослідження доказів, породжують сумніви щодо належного виконання процесуальних обов`язків у випадку застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, що позбавляє суд під час кожного наступного продовження строку дії запобіжного заходу враховувати перебіг розгляду справи та просування у дослідженні доказів, поведінку обвинувачених, що в свою чергу могло б свідчити про певне зменшення ризиків чи їх нівелювання взагалі та у зв`язку з цим відповідно вирішувати доцільність продовження тримання особи під вартою чи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище конкретні обставини даної справи виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який, бо в даному провадженні запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовано саме з метою уникнення спроб переховування від суду, учинення нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків та потерпілих.

Наявність сімейних зв`язків у всіх обвинувачених, бажання працювати та брати участь у відсічі агресії проти України, не спростовують наведених висновків суду, а запровадження військового стану навпаки підсилює заявлені ризики. Інші доводи сторони захисту зводяться до оцінки доказів, яку суд здійснює в нарадчій кімнаті, а також їх враховано вище при перевірці актуальності ризиків.

Враховуючи вищевикладені підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК України, характер обвинувачення, з огляду на вимоги ч. 4 ст. 183 КПК України суд не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 199, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 листопада 2023 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з моменту вручення її копії.

Судді