Справа № 178/370/22
У Х В А Л А

16 січня 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 обвинуваченого ОСОБА_5 , кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Владивосток Приморського краю РФ, громадянина України, не працюючого, не судимого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, зареєстрованого проживаючим по АДРЕСА_1 , але постійного місця проживання не маючого, обвинуваченого за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 19 січня 2024 року, тому підлягає вирішенню питання про продовження обвинувачуваному строку тримання під вартою.

Прокурор спираючись на те, що існують ризики того, що обвинувачуваний може незаконно впливати на свідків, переховуватись від органів досудового слідства та суду, оскільки він обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, які не зменшилися, вважає необхідним продовжити обвинувачуваному дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 просять відмовити в задоволенні клопотання через недоведеність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом встановлено, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 спливає 19 січня 2024 року.

Враховуючи, що судове провадження не завершено до спливу строку тримання під вартою, а ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення воді на строк до п`ятнадцяти років, та визначенні ст. 177 КПК України ризики - незаконно впливати на потерпілих або свідків на час розгляду кримінального провадження, оскільки справа по суті не розглянута і досліджені не всі обставини скоєння кримінального правопорушення, переховуватись від органів слідства та суду, оскільки обвинувачений мешкав не за адресою його реєстрації - не відпали, беручи до уваги позицію ЄСПЛ , відображену у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року, де суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У судовому засіданні суд ще не досліджені докази винності чи невинності обвинуваченого. Тому суд не знаходить підстав для відмови в задоволенні клопотання, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, в судовому засіданні не встановлено, у зв`язку з чим підлягає продовженню строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, а у задоволенні клопотання захисника про обрання обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу має бути відмовлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 331 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Владивосток Приморського краю в РФ, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 122 КК України продовжити до 14 березня 2024 року.

Захиснику ОСОБА_4 в задоволенні клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу відмовити.

На ухвалу на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд Дніпропетровської області.

Суддя: ОСОБА_1