ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2419/23 Справа № 192/2051/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України, який проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року клопотання слідчого задоволено частково. Застосовано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 грудня 2023 року включно.

Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 1 53 680 грн. 00 коп. У разі внесення застави покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із визначеною періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну місця перебування.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді довготривало позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування з метою уникнення відповідальності. Слідчим суддею визнано доведеною наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, перешкоджання кримінальному провадженню і цим ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім застави у встановлено розмірі, яка на думку слідчого судді забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного. Також враховано дані про особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків. Вважає, що слідчим суддею не надано належної оцінки даним про особу підозрюваного та не взято до уваги, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, що нівелює заявлені ризики.

Зазначає про те, що стороною обвинувачення не надано належних доказів на підтвердження заявлених ризиків, оскільки підозрюваний не здійснював спроб переховування чи незаконного впливу на свідків і потерпілого, а отже доводи клопотання грунтуются лише на припущеннях.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На думку колегії суддів, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою дотримано вказаних вимог закону.

Так, під час апеляційного перегляду встановлено, що у провадженні ВП №9 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 00000659 за ч. 4 ст. 296 КК України.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування у вказаному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, оскільки даний факт підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, які в своїй сукупності вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 до інкримінованого злочину.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Правильним є висновок слідчого судді щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризиків з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк до 7 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості переховування підозрюваного, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Також підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні. Враховуючи, що останні надають викривальні показання відносного підозрюваного, ризик незаконного впливу на них з метою примушування до надання тих чи інших показань є обґрунтованим.

На думку колегії суддів, враховуючи тяжкість, характер скоєного злочину, застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на даній стадії розгляду, а наведені стороною захисту дані про особу ОСОБА_7 вказані ризики не нівелюють.

Також колегія суддів у цьому контексті приймає до уваги фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а саме те, що останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, у громадському місці з хуліганських мотивів кинув на територію автозаправної станції предмет, схожий на ручну гранату, що дозволяє грунтовно припускати, що ОСОБА_7 є особою зухвалою, зневажливо ставиться до суспільства, встановлених у ньому правил, життя та здоров`я інших осіб.

Крім того колегією суддів приймається до уваги, що ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків та утриманців не має, офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, вчинив кримінальне правопорушення у сфері громадської безпеки у стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про особливу вагомість встановлених ризиків.

Доводи захисту щодо незастосування більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними, оскільки слідчим суддею визначено альтернативний захід у вигляді застави у мінімальному розмірі, що є достатньою для забезпечення належної процесуальної поведінки останнього, з огляду на тяжкість скоєного злочину та дані про особу ОСОБА_7 .

Обговорюючи питання про можливість усунення вказаних ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з висновками слідчого судді, вважає, що встановлені щодо цього підозрюваного ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України є виключно вагомими та не можуть буту усунуті в інший спосіб, ніж застосований слідчим суддею.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4