Справа № 353/1099/23
Провадження № 1-кп/353/116/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000092, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, пенсіонера, депутатом не обирався,раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України,-

в с т а н о в и в :

У провадженні Тлумацького районного суду Івано-Франківської області перебуваєна розгляді кримінальне провадження № 0000092, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується за ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, а саме у вчиненні умисних дій, що виразились у внесенні службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а також у складанні і видачі завідомо неправдивих офіційних документів; зловживанні службовим становищем, тобто умисному, в інтересах третіх осіб, використанні службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян, з тих підстав, що ОСОБА_4 , відповідно до рішення 1 сесії Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області 23 скликання «Про підсумки виборів депутатів сільської ради та сільського голови» від 14.04.1998 року, обрано Палагицьким сільським головою, який перебував на даній посаді з 29.03.1998 року по 26.03.2006 року.

Відповідно до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» № 280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції Закону від 21.05.1997 року), ОСОБА_4 був посадовою особою органу місцевого самоврядування, тобто особою, яка працювала в органах місцевого самоврядування, мала відповідні посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримувала заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Таким чином ОСОБА_4 , як Палагицький сільський голова та службова особа органу місцевого самоврядування 4 категорії 7 рангу, був уповноважений постійно здійснювати функції представника влади і, згідно з положеннями примітки 1 до статті 364 Кримінального кодексу України (в редакції КК України від 01.09.2001 року), являвся службовою особою.

Статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції Закону від 21.05.1997 року) визначені повноваження сільського голови, до яких, зокрема, входить: забезпечення здійснення у межах наданих законом повноважень органів виконавчої влади на відповідній території, додержання Конституції та законів України, виконання актів Президента України та відповідних органів виконавчої влади; організація в межах, визначених цим Законом, роботи відповідної ради та її виконавчого комітету; підписання рішення ради та її виконавчого комітету; керівництво апаратом ради та її виконавчого комітету; забезпечення виконання рішень відповідної ради, її виконавчого комітету; розпорядження бюджетними, позабюджетними цільовими (у тому числі валютними) коштами, використання їх лише за призначенням, визначеним радою; представлення територіальної громади, ради та її виконавчого комітету у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства представляти територіальної громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами та інші повноваження, визначені цим Законом.

Частиною 4 статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» №280/97-ВР від 21.05.1997 (в редакції Закону від 21.05.1997 року) передбачено персональну відповідальність сільського, селищного, міського голови за здійснення наданих йому законом повноважень.

Згідно із п. «в» ст.2 Закону України «Про боротьбу з корупцією» (в редакції Закону від 05.06.2003 року), за корупційні діяння та інші правопорушення, пов`язані з корупцією, на підставі цього Закону несуть відповідальність такі особи, уповноважені на виконання функцій держави, як, зокрема, посадові особи місцевого самоврядування.

Проте свої службові повноваження ОСОБА_4 використав у злочинних цілях за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, головою двору якого була ОСОБА_6 , яка дітей не мала та ІНФОРМАЦІЯ_2 померла.

Палагицький сільський голова ОСОБА_4 , будучи службовою особою, уповноваженою на постійне здійснення функцій представника влади, наділений організаційно-розпорядчими та консультативно-дорадчими функціями, діючи умисно, всупереч інтересам служби, в інтересах третіх осіб, а саме в інтересах ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зловживаючи своїм службовим становищем, одноособово, не винісши питання про передачу ОСОБА_7 у приватну власність житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , на розгляд виконавчого комітету Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, за допомогою друкарської машинки виготовив рішення виконавчого комітету «Про визнання права власності» №16 від 15.02.2005 року, відповідно до якого за ОСОБА_7 визнано право власності на вказане господарство.

Зазначене рішення невстановлена слідством особа, не будучи обізнана із злочинними намірами ОСОБА_4 , на прохання останнього підписала, а сільський голова ОСОБА_4 завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав ОСОБА_7 , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу.

Далі, Палагицький сільський голова ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам служби, а саме в інтересах ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, за допомогою комп`ютерної техніки особисто виготовив «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно» Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області (бланк серії ЯЯЯ 182782) від 02.04.2005 року, в яке вніс завідомо неправдиві відомості щодо підстави видачі вказаного свідоцтва, а саме посилання на попередньо підроблене рішення виконавчого комітету №16 від 15.02.2005 року.

Зазначене «Свідоцтво про право власності на нерухоме майно Палагицької сільської ради», (бланк серії НОМЕР_1 ) від 02.04.2005 року ОСОБА_4 особисто підписав та завірив печаткою Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області, надавши вказаному рішенню статусу офіційного документа, після чого у невстановленому досудовим розслідуванням місці передав ОСОБА_7 , вчинивши видачу службовою особою завідомо неправдивого офіційного документа.

Внаслідок службового підроблення та зловживання службовим становищем, на користь третьої особи, використання ОСОБА_4 , як службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Палагицькою сільською радою Тлумацького району Івано-Франківської області від 02.04.2005 року, (бланк серії ЯЯЯ 182782) було здійснено реєстрацію права власності нерухомого майна за ним, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, чим спричинено спадкоємцю ОСОБА_5 станом на 02.04.2005 року матеріальної шкоди на суму 13300 грн, що становить 101 неоподаткований мінімум доходів громадян та є істотною шкодою.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 подав клопотання про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності, яке підтримав та просив закрити кримінальне провадження та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності; вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, визнає повністю.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження щодо нього у зв`язку із закінченням строків давності і звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року № 665/2387/14-к встановлено, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Відповідно до класифікації злочинів, передбаченої ст. 12 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень) дії, що кваліфікуються за ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, віднесені до злочинів невеликої тяжкості. У зв`язку із прийняттям змін до КК України дії, передбачені ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, на даний час кваліфікуються як нетяжкі злочини.

Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України (в редакції, яка діяла на час вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень) встановлено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (зі змінами станом на 05.10.2023 року), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України, закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Нормою статті 314 КПК України встановлено, що суд у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення про закриття кримінального провадження у випадках встановлених п.4-8, 10 ч.1 та ч.2 ст.284 КПК України.

Згідно обвинувального акту, кримінальні правопорушення, інкриміновані ОСОБА_4 та передбачені ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України вчинені з 15.02.2005 року по 02.04.2005 року. Тобто на момент судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 закінчилися строки давності, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

У підготовочму судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав подане ним письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, із врахуванням положень ст. 49 КК України, суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового кримінального правопорушення, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання обвинуваченим та отримавши його згоду на таке звільнення, суд вважає клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України та звільнення його від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні слід віднести на рахунок держави, що повністю узгоджується з Постановою ВС № 450/1007/18 від 22.08.2023 року, у якій зазначено, що: «відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 вересня 2022 року (справа № 203/241/17, провадження № 51 - 4251 кмо 21), про те, що, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження стосовно якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту».

На підставі наведеного, відповідно ст. 49 КК України, керуючись ст. 284, 285, 286, 288, 314, 369-372, 392, 395 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження щодо його обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0000092, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.05.2023 року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.366, ч.1 ст.364 КК України - закрити.

Речові докази по даному кримінальному провадженню, а саме: рішення виконавчого комітету Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 16 від 15.02.2005 року «Про мобілізаційну готовність Палагицької сільської ради» та рішення виконавчого комітету Палагицької сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області № 16 від 15.02.2005 року «Про визнання права власності», які зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області.

ГоловуючийОСОБА_8 МОТРУК