КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2023,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2023 продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, строк тримання під вартою до 12.01.2024 включно, з визначенням застави в розмірі семисот прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 1 608 000 гривень.

Своє рішення суд першої інстанції обґрунтував тим, що обставини кримінального провадження свідчать про наявність високого ступеню ризиків, що обвинувачена може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які на даний момент судом не допитані, тобто у такий спосіб перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може негативно вплинути на хід судового розгляду та встановлення об`єктивної істини в даному кримінальному провадженні. Стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності зміни запобіжного заходу, а тому, суд дійшов висновку, що у даному випадку такі доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та запобігання процесуальних ризиків.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою, незаконною та невмотивованою. Вказує, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою не відповідає вимогам ст. 199 КПК України, оскільки є необґрунтованим. Стороною обвинувачення не доведено існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою. Зокрема зазначає, що ризики, на які посилається прокурор, та які суд визнав доведеними, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Звертає увагу на те, що ризик переховування від суду спростовується сукупністю обставин, таких як наявність місця реєстрації та проживання, перебування на утриманні матері похилого віку, позитивних характеристик. Також захисник вказує, що посилання прокурора на ризик незаконного впливу на свідків не може бути безумовною підставою для продовження строку тримання під вартою, оскільки для запобігання зазначеному ризику достатньо покласти на обвинувачену обов`язок не контактувати з даними особами. Щодо ризиків перешкоджання кримінальному провадженню та вчинення іншого кримінального правопорушення, захисник зазначає, що це є припущенням прокурора. Також, апелянт звертає увагу на те, що прокурором не доведено, а судом не перевірено можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинувачена ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має хронічні проблеми зі здоров`ям, надає показання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Розглядаючи питання щодо продовження строку тримання під вартою, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Також судом першої інстанції враховано тяжкість пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів, а також обставини інкримінованого злочину та стадію розгляду кримінального провадження.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 , повно та об`єктивно досліджені всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу, при цьому в ухвалі докладно наведені мотиви, з яких було прийнято відповідне рішення.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її зміни або скасування немає.

Керуючись ст.ст. 177-178, 199, 331,404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 14.11.2023, якою продовжено обвинуваченій ОСОБА_6 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 12.01.2024 включно, - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3