Провадження №1-кп/761/872/2023
В И Р О К

іменем України

06 листопада 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2022 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 29.01.2009 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 4 (чотири) роки;

- 04.07.2013 Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки, звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців;

- 30.12.2013 Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України, до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- 08.09.2017 Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 390, ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік 90 (дев`яносто) днів;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

І. Історія провадження.

26.07.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва від прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_7 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001485, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.07.2022 визначено головуючого суддю Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 27.07.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, регламентовані ст.ст. 314-316 КПК України.

Ухвалою суду від 06.11.2023 у даному кримінальному провадженню призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

ІІ. Виклад обставин справи.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим за вчинення корисливих майнових злочинів, останній раз 30.12.2013, Деснянським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 186 КК України, до покарання у виді позбавлення волі, належних для себе висновків не зробив, та маючи не зняту і не погашену, у встановленому законом порядку судимість, обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового умисного, корисливого кримінального правопорушення, за наступних обставин.

Встановлено, що 09.06.2022, приблизно о 22 годині 15 хвилин, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе, ОСОБА_3 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_2 помітив, невідому йому раніше жінку потерпілу ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. У цей час, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на вчинення повторного, таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який діє на території України відповідно до Указу Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 у ОСОБА_8 .

Так 09.06.2022, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в загальному балконі розташованому на 4 поверсі будинку № 37-Б по вулиці Бакинській у місті Києві, ОСОБА_3 побачив, що речіз жіночої сумочки ОСОБА_8 випали на підлогу, серед речей був мобільний телефон «Samsung Galaxy S21 8/128 GB Violet» на який ОСОБА_3 звернув свою увагу, обравши його об`єктом свого злочинного посягання.

У подальшому, ОСОБА_3 діючи умисно, повторно й таємно, з корисливим мотивом, будучи достовірно впевненим у тому, що за його протиправними діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити реалізації його злочинного умислу, 09.06.2022, приблизно о 22 годині 30 хвилин, перебуваючи в загальному балконі розташованому на 4 поверсі будинку № 37-Б по вулиці Бакинській у місті Києві, скориставшись тим, що ОСОБА_8 перебуває у стані алкогольного сп`яніння, непомітно для оточуючих, таємно шляхом вільного доступу викрав з підлоги мобільний телефон «Samsung Galaxy S21 8/128 GB Violet», вартістю 17 516 (сімнадцять тисяч п`ятсот шістнадцять) гривень 67 копійок. Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, в момент коли потерпіла збирала свої речі з підлоги, ОСОБА_3 шляхом ривка, непомітно для потерпілої ОСОБА_8 зірвав з її шиї золотий ланцюжок жовтого кольору, 585 проби, приблизною вагою 8,0 грам, вартістю 14 525 (чотирнадцяти тисяч п`ятсот двадцять п`ять) гривень 95 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 таємно, повторно викрав чуже майно ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану на загальну суму 32 042 (тридцять дві тисячі сорок дві) гривні 62 (шістдесят дві) копійки.

Після чого, ОСОБА_3 , з викраденим чужим майном покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

ІІІ. Позиція сторін судового провадження.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті підтримав у повному обсязі та просив визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, він вчинив дане кримінально каране діяння.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 , зокрема, заявив, що він у повній мірі усвідомив кримінально-протиправний характер своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються, є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Наведене свідчить про щире каяття ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 просив суд врахувати, що обвинувачений виявив щире каяття, повністю визнав свою вину. Також зазначив, що відсутні обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, а тому вважав за можливим призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

IV. Положення закону, яким керувався суд.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина третя та четверта статті 349 КПК України - суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 у справі № 658/1658/16-к зазначає, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Згідно з ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, - карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно пунктів 3, 4 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», які віднайшли своє відображення у позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 11.09.2019 у справі № 725/2266/18, слідує, що крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 66 КК України пом`якшуючими обставинами, зокрема є щире каяття обвинуваченого, яке полягає у визнанні обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі його час, місце та спосіб вчинення. Адже, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Також, при ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях по справі «Коробов проти України» (Korobov v. Ukrai№ заява № 39598/03) від 21.10.2011 року, у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom) від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

IV. Висновки та мотиви суду.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування ч. 3 ст. 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України, як вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно приписів ст. 12 КК України, відповідно є тяжким (ч. 4 ст. 185 КК України);

- особу винного, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, який на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, має місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується посередньо;

- обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обвинувачений повністю визнав свою вину, висловив щирий жаль з приводу вчинених дій та осуд своєї поведінки, проявив готовність понести кримінальну відповідальність за вчинене.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України суд не знаходить, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 , який є раніше судимою особою, однак належних висновків для себе не зробив, і під час судимості, знов вчинив умисний злочин, суспільно корисною працею не займався, що свідчить про його відверте небажання стати на шлях виправлення та характеризує його з негативного боку, вказує на схильність до неправомірної асоціальної поведінки, вчинення кримінальних правопорушень та небажання стати на шлях виправлення.

При призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

На підставі викладеного, при наявності обставини, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України - щире каяття, з урахуванням особи обвинуваченого та обставин справи, суд вважає за пропорційне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного та особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності з вимогами ст. 100 КПК України.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення експертиз на користь держави.

Керуючись статтями 2, 7, 84, 185, 349, 368 - 371, 373, 374, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту його затримання, а саме: з 15 вересня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироку законної сили залишити без змін.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати за проведення експертиз:

- № СЕ-19/111-22/22000-ТВ від 22.06.2022 у сумі 566, 34 (п`ятсот шістдесят шість) гривні 34 копійок на користь держави;

- № СЕ-19/111-22/22014-ТВ від 23.06.2022 у сумі 566, 34 (п`ятсот шістдесят шість) гривень 34 копійок на користь держави.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_1