УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року слідча суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі власника майна ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000595

ВСТАНОВИЛА

До провадження слідчої судді Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000595.

Ініціатор клопотання зазначає, що 30 березня 2023 року дізнався, що на земельну ділянку, яка перебуває у його власності, із кадастровим номером № :04:004:5051 загальною площею 0,1 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський (Києво-Святошинський) район, Ходосівська сільська рада був накладений арешт. Арешт був накладений на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_4 від 15.03.2023 року, дана земельна ділянка була придбана у громадянина України ОСОБА_5 , що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 26.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрованого в реєстрі під №1492 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.07.2021 року.

Заявник зазначає, що 15 серпня 2023 року слідчим СУ ГУНП в Київській області закрито кримінальне провадження у частині факту самовільного зайняття та самовільного будівництва, що є підтвердженням відсутності складу кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.3 ст. 197-1 КК України, у діях будь-яких осіб, пов`язаних із даною земельною ділянкою, у зв`язку з чим просить зняти арешт з земельної ділянки із кадастровим номером № :04:004:5051 загальною площею 0,1 га, місце розташування якої: Київська область, Обухівський (Києво-Святошинський) район, Ходосівська сільська рада.

В судовому засіданні ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з наведених в ньому підстав.

Уповноважений прокурор Київської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, про дату та час був повідомлений завчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі.

Слідча суддя, заслухавши доводи ОСОБА_3 , дослідивши матеріали клопотання, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Слідчою суддею встановлено, що у провадженні Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000595.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15.02.2023 накладено арешт в тому числі на земельну ділянку :04:004:5051, загальною площею 0,1 га

Відповідно до матеріалів клопотання, 15.08.2023 постановою старшого слідчого слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 19.10.2021, закрито в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним, вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, заходи забезпечення кримінального провадження завжди пов`язані із застосуванням примусу у кримінальному процесі. Процесуальний примус у кожному конкретному випадку застосовується у контексті мети, способів, підстав та умов для застосування конкретних заходів примусу.

Клопотання прокурора, яке слугувало підставою арешту майна заявника, мотивоване тим, що накладення арешту на вказане майно є необхідним на даному етапі кримінального провадження, оскільки вказане майно відповідає критеріям ст.98 КПК України.

Статтею 84 КПК України імперативно передбачено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

ОСОБА_3 наведено достатньо підстав, які б свідчили про недоцільність продовження застосовування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту земельної ділянки :04:004:5051, загальною площею 0,1 га.

Разом з тим, відповідно до матеріалів клопотання, 15.08.2023 постановою старшого слідчого управління ГУНП в Київській області ОСОБА_7 , кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000595 від 19.10.2021, закрито в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України у зв`язку з встановленою відсутністю складу в діянні невстановлених осіб кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, також слідчою суддею враховується, що інший учасник, будучі повідомленим про час та місце розгляду клопотання, до суду не прибув, та не спростував доводів власника майна.

Стаття 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 15.02.2023 в частині накладення арешту на земельну ділянку :04:004:5051, загальною площею 0,1 га, яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2021 належить ОСОБА_3 .

Керуючись статтями 2, 7, 98, 170, 173-174, 309,372, 376, 532, КПК України слідча суддя

УХВАЛИЛА

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 15.02.2023 року (справа №759/1629/23) у кримінальному провадженні № 0000595 від 20.10.2021 року, а саме: на земельну ділянку :04:004:5051, загальною площею 0,1 га, яка на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.2021 належить ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1