Справа № 589/2848/21
Провадження № 1-кс/589/90/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шостка заяву

обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Шосткинського міськрайонного суду в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальній справі № 589/2848/21,

ВСТАНОВИВ:

Обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено відвід судді ОСОБА_5 , яка здійснює судове провадження як суддя у кримінальній справі № 589/2848/21 відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України. В обґрунтування заяви про відвід обвинувачений зазначив, що під час розгляду кримінального провадження, дії судді ОСОБА_5 викликали сумнів у її неупередженості оскільки остання не виказує своєї думки, під час розгляду справи, відносно долосліджених доказів, приймає рішення щодо відмови в задоволенні його клопотань, тривалий час розглядає справу, неодноразово продовжувала строк тримання його під вартою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали заяву про відвід судді ОСОБА_5 .

Прокурор в судове засідання не з`явився просив справу слухати без його участі . В задоволенні заяви просила відмовити.

Дослідивши надані документи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно із ч.5 ст.80 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) відвід повинен бути вмотивований.

Відповідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з п. 1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, схваленими Резолюцією №2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 pоку, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від стороннього впливу, спонукання, тиску, загроз чи втручання, прямого чи опосередкованого, що здійснюється з будь-якої сторони та з будь-якою метою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII).

У заяві обвинуваченого ОСОБА_3 , про відвід судді ОСОБА_5 не наведено і судом не було встановлено підстав для відводу судді ОСОБА_5 , передбачених ч.1 ст.75 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Таким чином, у судовому засіданні не встановлено обставин, які свідчили б , що , суддя ОСОБА_5 не може проводити розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки незгода обвинуваченого з рішеннями суду не є підставою недовіряти суду.

Також суд надає оцінку дослідженим доказам в нарадчій кімнаті, отже не надання судом оцінки дослідженим доказам в судовому засіданні відповідає вимогам законодавства о тому заявлений відвід і з цих підстав є не обґрунтованим.

Строки розгляду справи також не є підставою недовіряти судді, оскільки сам обвинувачений пояснив, що суддя призначає справу досить часто, на даний час вони дійшли до судових дебатів, отже суд доклав всіх зусиль для вирішення справи по суті в найкоротший термін, незважаючи на навантаження у справах на одного суддю майже 3000 в рік.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що в задоволенні заяви про відвід судді ОСОБА_5 обвинуваченому слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. 76, 80, 369, 371, 372, абз. 5 ч. 20-5 розд. ХІ «Перехідні положення» КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_3 про відвід судді Шосткинського міськрайонного суду у Сумській області ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1