Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/2192/23
номер провадження 1-кс/695/1163/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання слідчого СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей та документів,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернулась слідчий СВ Золотоніського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_3 з погодженим начальником Чорнобаївського відділу Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_4 , клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, про отримання дозволу на тимчасовий доступ до речей та документів інформації, яка знаходиться в розпорядженні операторів та провайдерів телекомунікацій.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом звернення потерпілого ОСОБА_5 про те, що 02.06.2023 невідома особа шахрайським шляхом отримала банківські реквізити картки заявника, з якої у подальшому було знято грошові кошти в сумі 90 000 грн.

Досудовим слідством встановлено, що грошові кошти потерпілого було перераховано на банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці м. Маріуполь, Донецької області, яка користується мобільним номером телефону НОМЕР_2 .

Посилаючись на те, що у ході досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, виникли підстави вважати, що особа, яка користується мобільним терміналом з абонентським номером ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 , шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами потерпілого, з метою встановлення місця її знаходження, виникла необхідність у отриманні iнформацii та відомостей про з`єднання даного абонентського номеру в період часу з 02.06.2023 по 20.09.2023, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з даним клопотанням до суду.

У судове засідання слідчий та прокурор не прибули, згідно з клопотанням просять розглянути дане клопотання без їх участі.

В судове засідання представник оператора стільникового зв`язку для розгляду клопотання не з`явився.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого та може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням.

При цьому ч. 5 ст. 132 КПК України прямо передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 1 ст. 159 КПК України передбачено, що тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно з ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Частиною другою статті 160 КПК України передбачено вимоги до клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, відповідно до якої у клопотанні зазначається: значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні (п. 5) та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6).

Крім того ст. 162 КПК України визначені речі і документи, які містять охоронювану законом таємницю, до якої, згідно п. 7 вказаної статті, відноситься інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, а саме що речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи та самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, в зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, а також неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже інформація, доступ до якої просить слідчий є інформацією, яка захищена законом, а тому і доступ до неї має бути належним чином мотивований, а необхідність у ньому має стверджуватись належними доказами.

Разом із тим, досліджуючи вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя приходить до переконання, що вимоги норм КПК України слідчим виконані не були.

З матеріалів клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000737 від 03.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за фактом звернення потерпілого ОСОБА_5 про те, що 02.06.2023 невідома особа шахрайським шляхом отримала банківські реквізити картки заявника, з якої у подальшому було знято грошові кошти в сумі 90 000 грн.

Досудовим слідством встановлено, що грошові кошти потерпілого було перераховано на банківську картку № НОМЕР_1 АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », яка належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці м. Маріуполь, Донецької області, яка користується мобільним номером телефону НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 132 КПК України встановлено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Звертаючись з даним клопотанням слідчий стверджує, що у ході досудового розслідування в межах вказаного кримінального провадження, виникли підстави вважати, що особа, яка користується мобільним терміналом з абонентським номером ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_2 , шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами потерпілого ОСОБА_5 .

Однак з матеріалів клопотання неможливо встановити, що саме з абонентського номеру НОМЕР_2 було здійснено дзвінок потерпілому.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що слідчий за погодженням з прокурором у даному клопотанні просить надати тимчасовий доступ до інформації про вхiднi та вихiднi телефонні з`єднання абонентського номеру, з прив`язкою до базових станцій: НОМЕР_2 , яка знаходиться в розпорядженні оператора (провайдера) мобільного (рухомого) зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за період часу з 02.06.2023 по 20.09.2023.

Разом з тим відповідно до наявних в матеріалах клопотання письмових поясненнях ОСОБА_5 події, які стали приводом для його звернення до правоохоронних органів із заявою про кримінальне правопорушення відбулись саме 02.06.2023.

Крім того в матеріалах клопотання відсутні докази того, що під час здійснення досудового розслідування даного кримінального провадження було проведено оперативно-розшукові заходи, а саме радіотехнічну розвідку, в результаті чого отримано ідентифікаційні данні базових станцій операторів рухомого (мобільного) зв`язку, в зоні дії яких розташовано місце скоєння злочину, населений пункт, в якому проживає особа, яка може бути причетна до вчинення даного кримінального правопорушення з даними геолокації місця розташування.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 40 КПК України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Відповідно до ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Згідно з положенням ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Положення ст. 26 КПК України наголошують на тому, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 23.05.2001 в справі № 6-рп/2001, кримінальне судочинство це врегульований нормами КПК України порядок діяльності органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду (судді) щодо порушення, розслідування, розгляду і вирішення кримінальних справ, а також діяльність інших учасників кримінального процесу підозрюваних, обвинувачених, підсудних, потерпілих, цивільних позивачів і відповідачів, їх представників та інших осіб з метою захисту своїх конституційних прав, свобод та законних інтересів.

Частиною першою статті 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Необхідно також зазначити, що слідчий суддя не повинен в даному конкретному випадку компенсувати недоліки роботи слідчого та не виконувати вимоги чинного законодавства України, якими встановлені обов`язкові передумови для задоволення відповідних клопотань, за органи досудового розслідування, та формально підходити до розгляду таких клопотань, та приймати рішення про задоволення клопотань слідчого.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність наданих доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 159-166 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_7