Номер провадження: 11-сс/813/215/24
Справа № 521/247/24 1-кс/521/147/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 03.01.2024 якою в межах к/п № 0000015 від 03.01.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.03.2024 із визначенням застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді було частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП № 1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_9 та був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 02.03.2024 із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн.

Обґрунтовуючи ухвалу, слідчий суддя зазначив, що органом досудового розслідування доведена обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого злочину та наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що виправдовує застосування найбільш суворого запобіжного заходу.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.

Не погодившись із оскаржуваною ухвалою, захисник ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій вказує на те, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи з таких підстав:

- ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню, незаконному впливу впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, знищення чи спотворення речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження є недостатньою для обґрунтування запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами, яких матеріали провадження не містять;

- поза увагою слідчого судді залишилося, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці імовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатніми, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів і що потребу позбавлення волі з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину;

- слідчий суддя не врахував стан здоров`я ОСОБА_7 , який має некроз нижніх кінцівок та потребує належного медичного догляду, який відсутній в умовах слідчого ізолятора.

За таких обставин, захисник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 03.01.2023 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави у мінімальному розмірі.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу у повному обсязі та просили її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що недостатньо, щоб позбавлення волі лише відповідало нормам національного права, а ще необхідно, щоб з огляду на обставини справи воно було необхідним.

Оскільки захисник не оспорює обґрунтованість підозри ОСОБА_7 апеляційний суд не переглядає оскаржувану ухвалу в цій частині та констатує, що його підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками незаконного придбання, зберігання наркотичних засобів з метою збуту є обґрунтованою.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Як вбачається із обґрунтованих висновків слідчого судді, в даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити чи сховати чи спотворити будь-яку із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та перешкоджати провадженню іншим чином.

Існування вказаних ризиків обумовлено зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі строком до 8 років.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий обвинувачений, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків.

Водночас, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, колегія суддів враховує ті обставини, що на теперішній час не встановлено всіх осіб причетних до даного кримінального правопорушення, зокрема тих, кому збувався наркотичний засіб, у кого купувався наркотичний засіб.

В той же час, досудове розслідування перебуває на початковій стадії та в ході його проведення будуть проведені слідчі розшукові дії з метою виявлення можливих місць зберігання наркотичних засобів та інших предметів які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд також враховує, що ОСОБА_7 не був працевлаштований, обгрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину пов`язаного із незаконним обігом наркотичних засобів скоєного в період дії іспитового строку, не має на утриманні непрацездатних осіб.

Більш того, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів на підставі аналізу матеріалів, наданих апеляційному суду приходить до висновку про те, що у даному випадку суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції.

Більш того, запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буд перевірена слідчим суддею через нетривалий час в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

Водночас, апеляційний суд приймає до уваги доводи захисника відносно того незадовільного стану здоров`я підозрюваного та зауважує наступне.

Так, захисником ОСОБА_8 у судовому засідання була надана медична довідка, з якої вбачається, що у співробітниками ДУ ОСІ у ОСОБА_10 діагностовано ознаки тромбофлебіту глибоких вен правої нижньої кінцівки в стадії реканадизації та вбачаються ознаки варикозної хвороби, які на переконання захисника, повинні лікуватися в спеціалізованих медичних закладах, оскільки в умовах ОСІ відсутні ліки та обладнання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філію ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити належне медичне обстеження та лікування (у разі необхідності) підозрюваного ОСОБА_11 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Відповідно до приписів п. 1) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги захисника немає, тому ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 183, 370, 405, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського райсуду м. Одеси від 03.01.2024 якою в межах к/п №0000015 від 03.01.2024 відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.03.2024 із визначенням застави - залишити без змін.

Зобов`язати посадових осіб ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та Філії ЦОЗ ДКВС України в Миколаївській та Одеській областях забезпечити належне медичне обстеження та лікування (у разі потреби) підозрюваного ОСОБА_7 у встановленому законом порядку, в тому числі, у разі необхідності, у закладах охорони здоров`я МОЗ України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4