УХВАЛА

Іменем України

27жовтня 2023 року

м. Київ

справа № 278/546/23

провадження № 51 - 6377ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000597 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глинківці, Андрушівський район, Житомирська область, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

встановив:

За вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Вирішено питання щодо процесуальних витрат та речових доказів.

Відповідно до вироку суду, 05 грудня 2022 року в період часу з 18 по 22 год. ОСОБА_5 , перебував в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_6 . У цей час, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин між ними виникла сварка, у ході якої, діючи умисно, ОСОБА_5 , наніс в обличчя ОСОБА_6 не менше 3-х ударів руками, ногами тощо, чим спричинив останній тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких настала смерть потерпілої.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 26 липня 2023 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишив без задоволення, а вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року - без змін.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга захисника ОСОБА_4 , в якій він порушує питання про скасування оскаржуваних судових рішень та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що судом апеляційної інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Не погоджуючись з наданою судами оцінкою доказам, захисник вказує на неповноту та невідповідність висновків судів фактичним обставинам кримінального провадження.

На обґрунтування доводів поданої касаційної скарги зазначає, що:

· винуватість ОСОБА_5 не доведена поза розумним сумнівом;

· суди не врахували показання ОСОБА_5 , надані у судовому засіданні, які узгоджуються із поясненнями, наданими ним на місці події;

· показання потерпілої ОСОБА_7 носили особистий неприязний характер і є не об`єктивними;

· суди не врахували, що на тілі ОСОБА_5 та на жодному із предметів його одягу крові потерпілої або інших її біологічних зразків не виявлено;

· ?вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є невмотивованими та не відповідають вимогам ст. 370 КПК України;

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Так, згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. Суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судові рішення в частині неповноти судового розгляду, а також невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зміст доводів касаційної скарги захисника фактично зводиться до того, що винуватість ОСОБА_5 не доведена поза розумним сумнівом і за змістом є аналогічними доводам його апеляційної скарги, яким апеляційний суд дав належну оцінку під час апеляційного розгляду.

Так, пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Також такий конституційний принцип презумпції невинуватості майже аналогічно закріплено безпосередньо в тексті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 2 КК України), а також відображено у кримінальному процесуальному законі (ст. 7 та ч. 1 ст. 17 КПК України). Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Цей стандарт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_5 , на думку колегії суддів касаційного суду, було дотримано.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що в судовому засіданні безпосередньо у встановленому законом порядку суд першої інстанції допитав обвинуваченого ОСОБА_5 , потерпілу ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зміст показань яких детально викладений у вироку.

Та дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується іншими дослідженими в ході судового розгляду доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події від 06 грудня 2022 року; висновками експертів № 1334, № 1333, № 1336 та № 1338 від 27 грудня 2022 року та № 1077 від 23 грудня 2023 року.

Переглянувши вирок суду першої інстанції за апеляційною скаргою сторони захисту у постановленій за наслідками апеляційного розгляду ухвалі, суд апеляційної інстанції погодився із рішенням місцевого суду та обґрунтовано зазначив, що висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально наведені у вироку та відповідають фактичним обставинам справи, досліджених у ході судового розгляду та оцінених судом з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку.

Як слушно зазначив апеляційний суд, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на: - показаннях потерпілої ОСОБА_12 , яка повідомила суду, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпіла ОСОБА_6 тривалий час проживали разом. ОСОБА_6 зловживала алкогольними напоями, ОСОБА_5 часто бив її, через що остання викликала поліцію.

- показаннях свідка ОСОБА_8 , який в суді першої інстанції зазначив, що працює фельдшером. Приїхавши на виклик, побачив ОСОБА_5 , який пояснював, що його співмешканці погано. При огляді з`ясували, що потерпіла була вже мертвою. Жінка лежала на матраці, який був на підлозі, обличчям донизу, мала на обличчі гематоми та травму на голові, кров була і на матраці, біля її голови. Обвинувачений поводив себе спокійно та пояснював, що виявив останню в такому стані.

- показаннях свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які пояснили суду, що проживають по сусідству із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Іноді бачили їх у стані алкогольного сп`яніння. Свідок ОСОБА_9 також зазначив, що іноді на потерпілій бачив тілесні ушкодження.

Всупереч доводам касаційної скарги захисника, судами були враховані і показання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Так, допитаний у суді першої та апеляційної інстанції ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та зазначив, що він із потерпілою ОСОБА_6 ніколи не сварилися, іноді він міг вдарити її по руках, ногах, щоб вона не пила. За день до смерті потерпілої між ними була сварка. Наступного дня близько 16:00 год., коли він прийшов додому, потерпіла була трохи напідпитку, щось готувала. Він ліг спати та прокинувся через 1,5 години, але її дома не було. Він пішов шукати ОСОБА_6 та повернувшись о 18:00 год. знову дома її не застав, тому продовжив пошуки. Додому він повернувся о 22:00 год. та побачив, що потерпіла лежала в хаті лицем у подушку. Перевернувши її, він побачив на її голові та подушці кров. Коли він перевертав потерпілу, то вона була ще жива.

Разом з тим, суди позицію обвинуваченого ОСОБА_5 про невизнання винуватості оцінили критично, зазначивши при цьому, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, безпосередньо досліджених у судовому засіданні.

При цьому, суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що показання обвинуваченого ОСОБА_5 спростовуються іншими дослідженими місцевим судом доказами, зокрема, протоколами огляду місця події та фототаблицями до них від 06 грудня 2022 року, згідно яких під час огляду кімнати будинку по АДРЕСА_1 , де проживали лише обвинувачений із потерпілою, виявлено тіло ОСОБА_6 , речі та предмети зі слідами речовини бурого кольору, які поміщено до спец пакетів, а саме: жмут волосся темного кольору вилученого при огляді змісту пічки, фрагмент дерев`яної дошки, фрагмент поліна із слідом речовини бурого кольору та розташованого на ньому жмуту волосся, ніжку з-під табурету із слідами речовини бурого кольору, пару гумових тапок зеленого кольору із нашаруванням речовини бурого кольору, дріт чорного кольору довжиною 3,5 м., на підлозі у правому куті кімнати виявлено зимову куртку чорного кольору передня частина якої містить нашарування рідини бурого кольору, спортивні штани чорного кольору з написом «Nike», кофту темно-синього кольору з поперечними білими смугами з написом «Gant», на якій наявні сліди речовини бурого кольору, змив речовини бурого кольору з поверхні стіни, металевий стілець (каркас) коричневого кольору, на якому відсутнє сидіння та спинка із слідами речовини бурого кольору.

Крім того, відповідно до висновку експерта №1334 від 27 грудня 2022 року, на зимовій куртці ОСОБА_5 , вилученій при огляді місця події від 06 грудня 2022 року, виявлено кров, яка за своїми біохімічними особливостями може належати ОСОБА_6 . Висновком експерта №1333 від 27 грудня 2022 року встановлено, що на гумових тапках ОСОБА_5 , вилучених під час огляду місця події 06 грудня 2022 року, виявлено кров, походження якої можливе від ОСОБА_6 . Також згідно висновку експерта №1338 від 27 грудня 2022 року, на чорній куртці та сірій кофті, вилучених під час огляду місця події від 06 грудня 2022 року виявлено кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_6 .

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що доводи захисника з приводу того, що на тілі ОСОБА_5 та на жодному із предметів його одягу крові потерпілої або інших її біологічних зразків не виявлено, є безпідставними.

Судами також встановлено, що відповідно до висновку експерта № 1077 від 23 грудня 2022 року, смерть ОСОБА_6 настала в термін до 6-8 год. від часу огляду трупа на місці події. Згідно даних протоколу огляду місця події від 06 грудня 2022 року, огляд місця події розпочався о 00:12 год. При цьому під час проведення судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_6 експерт дійшов висновку, що виявлені синці в навколоорбітальних ділянках з обох боків, садна на обличчі та крововиливи під м`які покрови голови в лівій лобно-скроневій ділянці та правій лобній ділянках утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо в результаті нанесення в обличчя не менше 3-х ударів руками, ногами тощо і не могли утворилися при падінні з положення стоячи на площину.

Виявлена забійна рана потиличної ділянки волосяної частини голови, крововилив під м`які покрови голови в потиличній ділянці, крововилив під тверду мозкову оболонку та крововилив під м`яку мозкову оболонку в правій лобній ділянці утворилися від дії тупого твердого предмету з обмеженою циліндричною контактуючою поверхнею, внаслідок падіння навзнак після надання тілу прискорення в результаті нанесення ударів по обличчю та контактом потиличною ділянкою волосяною частиною голови. Тілесні ушкодження, які складають черепно-мозкову травму, утворилися в межах годин до часу настання смерті. Синці по зовнішній поверхні лівого стегна утворилися від дії тупих твердих предметів, можливо при падінні в термін не менше 6-7 діб до часу настання смерті. При цьому експерт виключає нанесення вказаних ушкоджень потерпілою самою собі. Також експерт зазначив, що при житті гр. ОСОБА_6 хворіла токсико-гіпоксичною енцефалопатією та алкогольною міокардіодистрофією, які в прямому причинному зв`язку зі смертю не знаходяться, але могли негативно вплинути на перебіг спричиненої потерпілій черепно-мозкової травми.

Разом з тим, відповідно до висновку експерта №11-МК від 27 січня 2023 року не виключається можливість утворення ушкоджень у ОСОБА_6 , зазначених у висновку експерта № 1077 від 23 грудня 2022 року, як від ударної дії частинами досліджуваного стільця, так і можливо в результаті нанесення в обличчя не менше 3-х ударів руками, ногами тощо. Рана, яка розташовується в потиличній ділянці справа в напрямку практично перпендикулярному до вертикальної осі тіла, могла утворитися від ударної дії частинами досліджуваного корпусу стільця, який було представлено на медико-криміналістичне відділення, або від будь-якого іншого предмету, який володів схожими конструктивними властивостями.

Доводи сторони захисту з приводу того, що місцевий суд не надав оцінку показанням обвинуваченого про те, що потерпілої не було дома, а він ходив її шукати та, повернувшись додому о 22:00 год., застав останню з тілесними ушкодженнями, суд апеляційної інстанції оцінив критично, розцінивши їх як спосіб захисту, оскільки такі пояснення обвинуваченого суперечать письмовим доказам, зокрема вищезазначеному висновку експерта № 1077 від 23 грудня 2022 року.

Разом з тим, апеляційний суд слушно зауважив, що посилання захисника на те, що ОСОБА_6 вела аморальний спосіб життя та зловживала спиртними напоями, не впливає на доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд, переглядаючи вирок суду першої інстанції, зазначив, що докази по справі були належним чином досліджені під час розгляду в суді першої інстанції, є належними та допустимими відповідно до вимог статей 84-86 КПК України, оцінені судом згідно із ст. 94 КПК України, та в своїй сукупності спростовують доводи сторони захисту про не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Решта доводів касаційної скарги захисника висновків суду апеляційної інстанції також не спростовує та фактично зводиться до переоцінки доказів і встановлених по справі обставин, що в силу вимог статті 433 КПК України не може бути предметом оцінки суду касаційної інстанції.

Таким чином, на переконання колегії суддів касаційного суду, під час апеляційного розгляду, суд перевірив доводи апеляційної скарги сторони захисту та надав на них вичерпну відповідь, належним чином вмотивував своє рішення з наведенням докладних мотивів.

Ухвала суду апеляційної інстанції є вмотивованою та відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України.

В той же час, касаційна скарга захисника ОСОБА_4 не містить конкретного обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які перешкодили чи могли перешкодити судам першої та апеляційної інстанції ухвалити законні та обґрунтовані судові рішення при розгляді кримінального провадження з огляду на положення статей 412, 413 КПК України, а відтак й необхідності скасування чи зміни судових рішень на підставах, передбачених ч.1 ст. 438 КПК України.

Оскільки з касаційної скарги захисника, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Житомирського районного суду Житомирської області від 01 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 26 липня 2023 року стосовно ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3