Провадження № 1-кп/359/321/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною та відео фіксацією в залі суду кримінальне провадження № 0002435, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2023, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, громадянина України, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 на посаді стрільця помічника гранатометника, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и в:

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно з п. «б» ч. 1 ст. 6 Основ законодавства України про охорону здоров`я кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає безпечне для життя і здоров`я навколишнє природне середовище.

Відповідно до статей 3, 68 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи інших людей.

Положенням про дозвільну систему, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (зі змінами) Інструкцією «Про про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» затвердженою наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року (зі змінами) визначено порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, холодної зброї та боєприпасів.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України № 249 від 01.09.2023, сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника.

Будучи військовослужбовцем строкової військової служби ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 114, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язаний додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, бути взірцем високої культури, скромності й витримки.

Проте, в порушення зазначених вимог законодавства ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки.

Навесні 2022 року, встановити більш точного часу не передбачалось можливим, в с. Лукаші, Броварського р-н, Київської обл., для відбиття повномасштабного вторгнення військ «рф» на територію України, ОСОБА_4 отримав від невстановлених посадових осіб ТРО МО України, 1 (одну) ручну осколкову гранату типу РГД-5 з маркуванням «НОМЕР_2» із запалом типу УЗРГМ та маркуванням НОМЕР_3.

В подальшому, після закінчення активної фази бойових дій на території Київської області, в порушення вимог та наказів ТРО МО України, ОСОБА_4 отриману вказану осколкову гранату не облікував та не повернув, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на її незаконне зберігання без передбаченого законом дозволу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , не маючи дозволу на зберігання бойових припасів, стандартних бойових припасів, вибухових речовин і вибухових пристроїв, передбаченого п. 2.3 Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, помістив 1 (одну) ручну осколкову гранату типу РГД-5 з маркуванням «НОМЕР_2» із запалом типу УЗРГМ та маркуванням НОМЕР_3 до місця свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_2 , тим самим розпочав незаконне зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.

У подальшому 28.10.2023 близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння прибув до вищезазначеної квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в якій останній проживає зі своєю дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ході сварки з дружиною ОСОБА_4 витягнув зі свого рюкзака предмет ззовні схожий на гранату, яку придбав раніше через всесвітню мережу «Інтернет», діючи умисно, помістив вказаний предмет під кофтину дружини, та тримав останню щоб вона не здійснювала будь-яких рухів.

Після чого, ОСОБА_6 витягла предмет ззовні схожий на гранату з-під кофтини та кинула його до іншої кімнати, який там розірвався на підлозі.

Далі, ОСОБА_4 з балкону квартири дістав ручну осколкову гранату типу РГД-5 з маркуванням «НОМЕР_2» із запалом типу УЗРГМ з маркуванням НОМЕР_3, почав погрожувати нею дружині та його синам ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , котрі в цей момет під`їхали та знаходилися ззовні вхідних дерей квартири.

28.10.2023 близько 20 год. 51 хв. працівниками поліції Бориспільського РУП ГУНП в Київській області під час огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено промислово-виготовлений корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5 з маркуванням «НОМЕР_2» споряджений вибуховою речовиною, яка придатна до вибуху при застосуванні відповідного засобу детонування та промислово-виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ з маркуванням НОМЕР_3, придатний до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини, який є вибуховим пристроєм та бойовим припасом. Вказані предмети ОСОБА_4 незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

У судовому засіданні обвинувачуваний ОСОБА_4 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Щиро розкаявся та показав, що він дійсно після повномасштабного вторгнення в Україну, був у складі ТРО та разом із іншими особами, був направлений на виконання бойових завдань в Баришівський район. Для виконання завдань йому офіційно видали автомат та кулемет. Крім того він отримав чотири бойові гранати, три з яких він використав під час бойових дій, а четверту забув повернути та привіз додому, де вона і зберігалася в його рюкзаку. В той день та час він прийшов до своєї дружини, яка повідомила, що буде з ним розлучатися. Він в пориві гніву дістав пінбольну гранату, яку придбав в інтернеті та лякав нею дружину. Коли приїхали працівники поліції, виявили в будинку ще й бойову гранату, яку він забув повернути.

У зв`язку з тим, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження не оспорювали фактичні обставини вчинення кримінального провадження, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази стосовно цих фактичних обставин та обмежується допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу, досліджує документи, щодо речових доказів та судових витрат, роз`яснивши сторонам, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, як умисні дії, які виразилися у незаконному зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає правильною.

Так, промислово-виготовлений корпус ручної осколкової гранати типу РГД-5 з маркуванням «НОМЕР_2» споряджений вибуховою речовиною, яка придатна до вибуху при застосуванні відповідного засобу детонування та промислово-виготовлений уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ з маркуванням НОМЕР_3, придатний до вибуху і створення вибухового імпульсу для ініціювання вибуху заряду вибухової речовини, який є вибуховим пристроєм та бойовим припасом. Це означає, що зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, у порушення військовослужбовцем строкової військової служби, вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 114, 120 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», є кримінальним правопорушенням. ОСОБА_4 досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Його дії характеризуються умислом. Вчинений обвинуваченим злочин є закінченим.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає повне визнання вини, його щире каяття та те, що своїми послідовними показаннями сприяв судовому слідству.

Обставин, що обтяжують покарання обвину ваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Аналіз даних обставин при вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий відповідно до ст.89 КК України. На утримані малолітніх дітей та інвалідів немає. На обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Обвинувачений військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , на посаді стрільця - помічника гранатометника. По місцю несення служби характеризується позитивно, має подяки за несення служби.

Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення його особистості та відношення до скоєного ним.

Призначаючи вид і міру покарання для обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує те, що він вчинив тяжкий злочин, відповідно до ст. 12 КК України.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

Додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та з огляду на всі обставини в цілому, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Разом з тим, враховуючи фактичну тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема, характеру діяння, обстановки, способу, місця і часу його вчинення, з урахуванням форми, виду, ступеня вини, мотивів і мети кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останнього після вчинення кримінального правопорушення, та індивідуальних особливостей обвинуваченого. Суд враховує, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, а також, із урахуванням правової позиції прокурора, який просив призначити покарання в межах санкції статті кримінального закону, суд приходить до висновку, що вищенаведені обставини істотно знижують фактичну ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і ступінь небезпечності винної особи для суспільства, що у своїй сукупності утворює підставу для висновку суду, що перевиховання та виправлення ОСОБА_4 залишається можливим без ізоляції від суспільства, та вважає, за доцільне застосувати до нього положення ст. 75 та ст. 76 КК України, призначивши покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік з визначенням відповідних обов`язків судом.

Підсумовуючи все вище зазначене, суд вважає, що саме дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.

Крім того, з обвинуваченого на користь Держави України слід стягнути витрати на проведення експертизи у розмірі 6058 гривень 24 копійки.

Рішення щодо застави суд не вирішено за відсутності оригіналу квитанції про її внесення та відсутність позиції заставодавця.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись: ст. 22, ст. 100, ст. 122, 124, ч. 3, ст. 349, ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75-76, ч. 1 ст. 263 КК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчинені кримінального правополрушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст. 75 КК України, від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, з випробуванням, встановивши іспитовий строк терміном у 1 (один) рік, з покладенням на нього, відповідно до ст. 76 КК України, обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, служби.

Іспитовий строк ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту проголошення вироку.

До вступу вироку суду в законну силу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити запобіжний захід у виді застави.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Держави України - 6058 грн. 24 коп. процесуальних витрат пов`язаних із залученням експерта.

Речовий доказ був знищений під час експертного дослідження відповідно до Акта №237 від 28.10.2023.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1