УХВАЛА

17 січня 2024 року

м. Київ

Провадження № 13-5зво24

Справа № 330/2292/14-к

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами на підставі

п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2015 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року та постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Касаційний кримінальний суд) від

13 лютого 2020 року щодо нього і

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з наданих матеріалів, вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2015 року ОСОБА_2 засуджено за п. 4 ч. 2

ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК), до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ст. 72 КК зараховано ОСОБА_2 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 20 лютого 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_2 залишено без змін. Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК

ОСОБА_2 у строк відбування покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 20 лютого 2014 року по 3 серпня 2016 року, з 29 червня 2017 року по

21 серпня 2019 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

ОСОБА_2 та його захисник, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, звернулись до Касаційного кримінального суду та просили скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Касаційний кримінальний суд постановою від 13 лютого 2020 року касаційні скарги сторони захисту залишив без задоволення, а ухвалу Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 19 жовтня 2023 року

в справі «Леонтьєв та інші проти України» (заяви № 5216/16 та 2 інших) констатував порушення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) стосовно надмірної тривалості тримання під вартою засудженого під час досудового розслідування.

Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, ОСОБА_2 , звернувся до Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд за виключними обставинами судових рішень місцевого і апеляційного судів та постанови Верховного Судів від 13 лютого 2020 року, якою судові рішення було залишено без змін. На думку ОСОБА_2 , констатоване порушення Конвенції доводить незаконність оскаржених судових рішень, адже національними судами була допущена упередженість під час розгляду кримінального провадження відносно нього та відсутність складу злочину у його діях, що було залишено поза увагою апеляційного та Верховного судів. Вважає, що у цьому випадку для відновлення порушеного права необхідно скасувати оспорювані судові рішення і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК установлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом є виключною обставиною.

Частиною 5 ст. 33 КПК передбачено, що кримінальне провадження за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу здійснюється Великою Палатою.

Положеннями ст. 461 КПК регламентовано строк звернення про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Згідно з приписами п. 2 ч. 5 зазначеної статті заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК, може бути подано особою, на користь якої постановлено рішення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, не пізніше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття цим рішенням статусу остаточного.

З поданої заяви ОСОБА_2 неможливо встановити, коли саме останній ознайомився зі змістом рішення ЄСПЛ на його користь, та не відображено дати, коли він дізнався про набуття рішенням ЄСПЛ від 19 жовтня 2023 року статусу остаточного, і на підтвердження цього заявник не надав відповідного документа (сповіщення).

Наведена обставина перешкоджає з?ясуванню питання додержання ОСОБА_2 вимог процесуального закону щодо строків звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, а отже, - і відкриттю провадження.

Також ст. 462 КПК регламентовано вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Згідно з п. 5 ч. 2 зазначеної статті заявник має навести обґрунтування наявності таких обставин.

Проте в поданій заяві ОСОБА_2 не наводить обґрунтування того, що констатоване ЄСПЛ порушення свідчить про несправедливість його засудження, упередженість суду та несправедливість обраного щодо нього заходу примусу у виді позбавлення волі,

а також не наводить аргументів, які б підтверджували факт установлення ЄСПЛ таких порушень конвенційних прав, що ставлять під сумнів справедливість судового провадження щодо нього та вимагають процедури повторного розгляду справи,

з урахуванням також присуджених сатисфакції коштів у рахунок відшкодування моральної шкоди. Фактично ОСОБА_2 не погоджується з судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, постановлених щодо нього та не наводить підстав, які

є виключними у відповідності до положень, передбачених ст. 459 КПК.

Відповідно до ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_2 необхідно залишити без руху з наданням йому строку для усунення допущених недоліків.

Керуючись статтями 429, 462, 464 КПК, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 КПК вироку Якимівського районного суду Запорізької області від 3 грудня 2015 року, ухвали Запорізького апеляційного суду від 21 серпня 2019 року та постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 13 лютого

2020 рокузалишити без руху.

Встановити ОСОБА_2 строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1