Справа № 752/8203/23
Провадження № 1-кс/752/8066/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві, клопотання старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 - про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000302 від 29.01.2023, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Баймаки Білогірського району Хмельницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні 3 малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.357, ч.4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого СВ Голосіївського УП ГУ Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000302 від 29.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України. Клопотання погодив прокурор Голосіївської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження №0000302 від 29.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , який має не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, за вчинення майнових злочинів, маючи на меті скоєння кримінального правопорушення, пов`язаного з таємним викраденням чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення у сфері регулювання відносин права власності, за наступних обставин.

Слідством встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу 25.01.2023 приблизно о 18 год. 30 хв., перебуваючи на автостанції «Видубичі», у приміщення кафетерію, що за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10-А ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 , якому запропонував разом випити алкогольних напоїв, на що останній погодився.

Після спільного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_7 направився до зупинку громадського транспорту, що розташована поруч та заснув.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), розуміючи протиправність своїх умисних дій, вчинення цих дій під час воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_7 , таємно викрав мобільний телефон «Redmi Note11» вартістю 9 999,00 грн., портфель всередині якого знаходились особисті речі ОСОБА_7 , у тому числі банківська картка № НОМЕР_1 відкрита в ПАТ КБ «ПриватБанк» на ім?я останнього.

Реалізувавши свій злочинний умисел ОСОБА_5 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, завдав потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку в розмірі 9 999,00 грн.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.01.2023, заволодівши банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом зняття грошових коштів з банківської карти ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 направився до ТРЦ «Ультрамарин», що за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 1-А.

Перебуваючи за вказаною адресою ОСОБА_5 за допомогою банкомату о 19 год 34 хв. 25.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 на суму 8 220 грн. 81 коп.

В подальшому, перебуваючи за цією ж адресою, за допомогою банкомату ОСОБА_5 о 19 год 35 хв. 25.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 на суму 8 320 грн. 00 коп.

Окрім того, перебуваючи за цією ж адресою, за допомогою банкомату ОСОБА_5 о 19 год 36 хв. 25.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 на суму 4 160 грн. 00 коп.

Окрім того, досудовим розслідуванням встановлено, що 26.01.2023, заволодівши банківською карткою ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_7 у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на повторне таємне викрадення чужого майна (крадіжку), шляхом зняття грошових коштів з банківської карти ОСОБА_7 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжку) розуміючи протиправність своїх умисних дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 перебуваючи у ТРЦ «Ультрамарин», що за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 1-А за допомогою банкомату о 00 год 23 хв. 26.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 на суму 6 240 грн. 00 коп.

Також встановлено, що ОСОБА_5 перебуваючи у ТРЦ «Ультрамарин», що за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 1-А за допомогою банкомату о 00 год 43 хв. 26.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 на суму 2 080 грн. 00 коп.

Крім того, ОСОБА_5 перебуваючи у ТРЦ «Ультрамарин», що за адресою: м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, 1-А за допомогою банкомату о 01 год 10 хв. 26.01.2023 здійснив банківську операцію, тобто зняття грошових коштів з банківської карти ПАТ КБ «ПриватБанк», яка належить ОСОБА_7 на суму 1 047 грн. 00 коп.

Також слідством встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленому досудовим розслідуванням місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел направлений таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану.

З метою реалізації свого злочинного умислу 06.04.2023 року приблизно о 19 год. 00 хв., перебуваючи на автостанції «Видубичі», у приміщення кафетерію, що за адресою: м. Київ, вул. Набережно-Печерська дорога, 10-А ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_9 , якому запропонував разом випити алкогольних напоїв, на що останній погодився.

Після спільного розпивання алкогольних напоїв ОСОБА_9 направився до зупинку громадського транспорту, що розташована поруч та заснув.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), розуміючи протиправність своїх умисних дій, вчинення цих дій під час воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою незаконного збагачення, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_5 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, скориставшись безпорадним станом ОСОБА_9 , здійснив крадіжку мобільного телефону «OPPO A54s» вартістю 7 777,00 грн., який належить ОСОБА_9 .

Реалізувавши свій злочинний умисел ОСОБА_5 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення, та маючи реальну можливість розпоряджатись викраденим мобільним телефоном на власний розсуд, завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку в розмірі 7 777,00 грн.

30.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України.

На обґрунтування необхідності застосування щодоОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на ризики, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України.Зазначає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити досягнення мети їх застосування; виключно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі зазначеного слідчий у клопотанні просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, зазначених у ньому, просив задовольнити. Пояснив, що ОСОБА_5 переховувався від слідства в зв`язку з чим постановою слідчого від 01.08.2023 ОСОБА_5 оголошено у розшук. 31.10.2023 органом досудового розслідування встановлено місцезнаходження ОСОБА_5 і цього ж дня його затримано.

Захисник підозрюваного заперечив проти задоволення клопотання. Зазначив, що ОСОБА_5 не переховувався, працює в Києві на будівництві. Також зазначив, що ОСОБА_5 не має наміру переховуватись від слідства та суду, буде з`являтись на виклики. Просив врахувати, що на утриманні у підозрюваного перебуває троє неповнолітніх дітей, дружина, яка є інвалідом третьої групи та батько пенсіонер. Просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Встановлено, що слідчими слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється розслідування кримінального провадження №0000302 від 29.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України.

30.06.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.357, ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

Згідно наявних в матеріалах справи відомостей вбачається, що 01.08.2023 досудове розслідування зупинене та оголошено підозрюваного ОСОБА_5 в розшук.

Згідно протоколу затримання, ОСОБА_5 затримано 31.10.2023.

Постановою слідчого від 31.10.2023 в зв`язку із встановленням місцезнаходження ОСОБА_5 досудове розслідування кримінального провадження №0000302 від 29.01.2023 відновлено, що підтверджується матеріалами справи.

Загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження встановлені ст. 132 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтована підозра», при оцінці цього питання слід звернутись до практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошується, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя вважає, що на час розгляду клопотання обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень є доведеною, тобто зазначені у клопотанні слідчого обставини і додані до нього матеріали кримінального провадження у своїй сукупності підтверджують, що існують факти та інформація, які переконують у тому, що ОСОБА_5 міг вчинитизазначені вище злочини.

Підставами для обґрунтованої підозри про те, що ОСОБА_5 вчинив зазначені кримінальні правопорушення, є відомості, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах кримінального провадження, зокрема копії: протоколів допиту потерпілих; протоколу огляду; протоколів впізнання особи за фотознімками; інших матеріалів, долучених до клопотання.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 вищезазначених кримінальних правопорушень за викладених у клопотанні обставин.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Згідно положень статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів у судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України є обґрунтованим з таких підстав.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, зокрема, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, який у відповідності до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років. Вказана обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Зазначене узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Слідчий суддя, враховуючи тяжкість та характер злочину у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 ,обставини вчинення інкримінованих йому злочинів, особу підозрюваного, не виключає, що підозрюваний, з метою уникнення кримінальної відповідальності зможе здійснити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурором також обґрунтовано наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи обізнаність ОСОБА_5 про осіб, які давали показання у кримінальному провадженні, він може здійснити спроби впливу на них з метою зміни наданих показань, що в подальшому виключить надання ними правдивих і повних показань під час досудового розслідування і судового розгляду.

При оцінці зазначеного ризику, слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показів від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права підозрюваного, обвинуваченого на одночасний та перехресний допит. Так, суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України). Тобто ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів від свідків та дослідження їх судом.

Отже, на даний час існує загроза того, що підозрюваний може здійснити дії, спрямовані на вплив у позапроцесуальний спосіб на свідків, потерпілих з метою надання ними органу досудового розслідування недостовірних показань щодо участі та ролі ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень або відмови від надання показань для уникнення останнім кримінальної відповідальності.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує спосіб та обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_5 злочинів. На переконання слідчого судді ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом перешкоджання збиранню стороною обвинувачення доказів та вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, є доведеними.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя крім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, також на виконання вимог ст. 178 КПК України на підставі наданих сторонами матеріалів враховує такі обставини: вік та стан здоров`я підозрюваного; сімейний та майновий стан; відомості про наявність судимості.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих злочинів та доведених стороною обвинувачення ризиків, відомостей щодо особи підозрюваного, на даному етапі кримінального провадження, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості даного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою прокурором доведено наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання доведеним ризикам буде недостатнім, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть в повній мірі запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, оскільки прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість клопотання слідчого і наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Зважаючи на наведені норми законодавства, враховуючи: тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 ; вид і розмір покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим; сімейний стан та майновий стан підозрюваного, - слідчий суддя дійшов висновку, що застава в межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення та відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680,00 грн здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Відповідно до норм абзацу другого ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням доведених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 ст. 177 КПК України, у разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

При визначенні строку застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного та строку, на який на підозрюваного будуть покладені зазначені вище обов`язки, в разі внесення застави, слідчий суддя враховує, що строк дії ухвали слідчого судді про застосування тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; досудове розслідування відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Таким чином, строк застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного та строк, на який на підозрюваного будуть покладені зазначені вище обов`язки, слід визначити до 29.12.2023 включно.

Керуючись статтями 32, 110, 131, 132, 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити .

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 59 діб, а саме по 29.12.2023 року до 16 год. 50 хв. включно.

Визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу, що становить 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 53 680,00 гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Голосіївського районного суду м. Києва за наступними реквізитами: отримувач - ТУДСАУ в м. Києві, , МФО 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UА1012089, призначення платежу - застава.

Підозрюваний або заставодавець мають у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Після отримання і перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення, під вартою в якому знаходиться підозрюваний, обвинувачений, негайно здійснює розпорядження про його звільнення з-під варти та повідомляє про це усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю, а якщо застава внесена під час судового провадження, - прокурора та суд. Перевірка документа, що підтверджує внесення застави, не може тривати більше одного робочого дня.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного, у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання у відповідні органи державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначити до 29.12.2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин та не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші, покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Роз`яснити, що у відповідності до ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 цього Кодексу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Голосіївської окружної прокуратури м.Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: ОСОБА_1