№ 1-кс/183/3297/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання від 23.11.2023 р. слідчого слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000105 від 20.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 24.11.2023 р. надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.05.2023 року за №0000105, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в квітні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 приблизно в квітні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, але не пізніше 12 квітня 2023 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов на сайт «ОЛХ», де розмістив оголошення про продаж мотоблоку, де вказав номери мобільних телефонів: НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .

У подальшому, з ОСОБА_5 за вищевказаними номерами зв`язався покупець: ОСОБА_6 . В ході розмови з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_6 у щирості своїх намірів та запевнивши його про готовність відправити вищевказаний товар, попрохав останнього надіслати передплату за товар у розмірі 1500 гривень та повідомив ОСОБА_6 номер власної банківської картки банку «Приватбанк»: НОМЕР_3 .

Після чого, 12 квітня 2023 року о 09 годині 37 хвилин, ОСОБА_6 з власної банківської картки здійснив переказ грошових коштів на картку банку «Приватбанк» з номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 у розмірі 1500 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_6 , не надіслав обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_6 були завдані збитки у розмірі 1500 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство).

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в травні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, ОСОБА_5 приблизно в травні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, але не пізніше 14 травня 2023 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов на сайт «ОЛХ», де розмістив оголошення про продаж мотоблоку, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_4 .

У подальшому, 14 травня 2023 року з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався покупець: ОСОБА_7 . В ході розмови з ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_7 у щирості своїх намірів та запевнивши його про готовність відправити вищевказаний товар, попрохав останнього надіслати передплату за товар у розмірі 12500 гривень та повідомив ОСОБА_7 номер власної банківської картки банку «Приватбанк»: НОМЕР_3 .

14 травня 2023 року о 11 годині 32 хвилини, ОСОБА_7 через банківський термінал здійснив переказ грошових коштів на картку банку «Приватбанк» з номером НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_5 у розмірі 12500 гривень.

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_7 , не надіслав обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_7 були завдані збитки у розмірі 12500 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно в червні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, у ОСОБА_5 раптово виник прямий умисел, направлений на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, ОСОБА_5 приблизно в червні 2023 року, точні дата, час та місце в ході досудового розслідування не встановлені, але не пізніше 02 червня 2023 року, маючи при собі невстановлений технічний пристрій та доступ до мережі Інтернет, зайшов на сайт «ОЛХ», де розмістив оголошення про продаж мотоблоку, де вказав номер мобільного телефону НОМЕР_5 .

У подальшому, 02 червня 2023 року з ОСОБА_5 за вищевказаним номером зв`язався покупець: ОСОБА_8 . В ході розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчинене повторно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, переконавши ОСОБА_8 у щирості своїх намірів та запевнивши його про готовність відправити вищевказаний товар, попрохав останнього надіслати передплату за товар у розмірі 1000 гривень та повідомив ОСОБА_8 номер банківської картки банку «Ощадбанк»: НОМЕР_6 , що належить його діду ОСОБА_9 , який не був обізнаний про наміри ОСОБА_5 .

Після чого, 02 червня 2023 року о 14 годині 02 хвилини, ОСОБА_8 з власної банківської картки здійснив переказ грошових коштів у розмірі 1000 гривень на картку банку «Ощадбанк» з номером НОМЕР_6 , що належить діду ОСОБА_5 ОСОБА_9 , який не був обізнаний про наміри свого онука.

Після чого, ОСОБА_5 заволодівши грошовими коштами ОСОБА_8 , не надіслав обіцяний товар та перестав виходити на зв`язок. В результаті умисних дій ОСОБА_5 , потерпілому ОСОБА_8 були завдані збитки у розмірі 1000 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

11 листопада 2023 року за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000105 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.190 КК України.

23 листопада 2023 року було проведено огляд речей, а саме: добровільно наданих підозрюваним ОСОБА_5 двох банківських карток банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 . Після проведення огляду банківські картки банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 було поміщено до спец. пакету SUD 2048025 та вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області.

Крім цього, 23 листопада 2023 року дві банківські картки банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які поміщені до спец. пакету SUD 2048025 та які було вилучено в ході огляду речей від 23 листопада 2023 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 травня 2023 року за №0000105.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи те, що наявні достатні підстави вважати, що тимчасово вилучені в ході огляду речей дві банківські картки банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які поміщені до спец. пакету SUD 2048025 є знаряддям вчинення злочину, а також містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому незастосування цього заходу може призвести до приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вищезгаданого майна.

На цих підставах заявник клопотання просить накласти арешт, на тимчасово вилучене майно, а саме дві банківські картки банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які поміщені до спец. пакету SUD 2048025 та які були вилучені в ході огляду речей 23 листопада 2023 року.

В судове засідання слідчий не з`явився. Надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши надані матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

В ч. 2 та ч. 4 ст. 168 КПК України зазначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов`язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту; за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

В ч. 3 ст. 170 КПК України вказано, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вимоги до оформлення клопотання про арешт майна визначені в ст. 171 КПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 20.05.2023 року за №0000105, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України (а.с.6-7).

23 листопада 2023 року було проведено огляд речей, а саме: двох банківських карток банку «Приватбанк» з номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які добровільно надав для огляду підозрюваний ОСОБА_5 . Після проведення огляду банківські картки банку «Приватбанк» з номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_3 було поміщено до спец. пакету SUD 2048025 та вилучено до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с. 35-37).

Постановою про визнання і залечення до справи речових доказів від 23.11.2023, дві банківські картки банку «Приватбанк» з номерами НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які поміщено до спец. пакету SUD 2048025, визнано та залучено в якості речового доказу у кримінальному провадженні внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000105 від 20.05.2023 року (а.с.38-40).

До слідчого судді з клопотанням про арешт майна заявник клопотання звернувся наступного робочого дня після вилучення майна, а саме 24.11.2023 року.

Таким чином слідчим суддею встановлено, що тимчасове вилучення вищевказаних речей та забезпечення їх схоронності здійснено у відповідності до норм ст.ст. 167 та 168 КПК України. Форма та зміст заявленого клопотання про арешт майна відповідають вимогам ст. 171 КПК України. Вказане клопотання подане на наступний робочий день після тимчасового вилучення майна, тобто подане в строк, визначений в ч. 5 ст. 171 КПК України.

Слідчим суддею встановлено, що враховуючи положення ст. 98 КПК України, тимчасово вилучені речі, є речовим доказом, що зберігає на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Накладення арешту на вилучені речі необхідно оскільки подальше користування, відчуження та розпорядження вилученими речами неминуче призведе до знищення або зміни слідів вчинення правопорушення, що може перешкоджати кримінальному провадженню.

З огляду на наведене, беручи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання від 23.11.2023 р. слідчого слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна, заявленого в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000105 від 20.05.2023 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст.190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, використання, розпорядження на майно, а саме: дві банківські картки банку «Приватбанк» з номерами: НОМЕР_7 та НОМЕР_3 , які поміщені до спец. пакету SUD 2048025 та які були вилучені в ході огляду речей 23 листопада 2023 року.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження (затв. постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104) на території Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області.

Ухвала виконується негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1