В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1639/23

Провадження № 1-кп/348/314/23

26 жовтня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000276 від 29 червня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Делятин, Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянина України, українця, із середньою спеціальною освітою, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно не працевлаштований, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст..89 КК, -

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 2 статті 162 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

28 червня 2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_6 , перебуваючи поряд із будинком ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , вирішили незаконно проникнути до нього з метою покурити сигарети.

За відсутності дозволу та згоди ОСОБА_5 , який є власником житлового будинку, що за вказаною вище адресою, реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на незаконне проникнення до житла ОСОБА_5 , що порушило його недоторканість, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання ОСОБА_3 , спільно із ОСОБА_6 шляхом зриву вхідних дверей незаконно проникли всередину будинку, чим порушивши конституційне право потерпілого ОСОБА_5 на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституцією України.

В подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи свої протиправні дії, незаконно перебуваючи за вказаною адресою, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер вчинюваних ним дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки та свідомо бажаючи їх настання, на ґрунті попередньо виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_5 , завдав останньому один удар рукою в обличчя, від чого останній впав на підлогу.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у виді забою м`яких тканих обличчя у вигляді синця, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 162 КК України, а саме незаконне проникнення до житла, із застосуванням насильства.

3. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитані в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 суду пояснив, що 28 червня 2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин він спільно з ОСОБА_6 вирішили піти до дому ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою покурити сигарети, однак двері будинку були зачинені, а тому він вирвав двері і зайшов до будинку, де перебував ОСОБА_5 . Після чого із ОСОБА_5 почав його виганяти з будинку і виник конфлікт, тому він його вдарив один раз в обличчя, після чого вони пішли з будинку потерпілого. Коли виходили, вибили вікно будинку. Через вікно до будинку не проникали. Потерпілий двері не відкривав і дозволу на вхід до будинку не надавав.

Завдану шкоду потерпілому він добровільно відшкодував, вибачився та примирився з ним. У вчиненому щиро розкаявся та запевнив суд, що подібного більше не повторить.

Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що на даний час він офіційно не працевлаштований, має травму, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, має мінливий дохід від виконання робіт по найму у місцевого населення, розлучений, має неповнолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з батьками.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Прокурор у судовому засіданні, враховуючи повне визнання винуватості обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.162 КК України, просив розглянути справу у спрощеному порядку відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Після роз`яснення обвинуваченому положень ч.3 ст.349 КПК України, в тому числі, що він буде позбавлений права оскаржити обставини в апеляційному порядку, які ніким не оспорюються, ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив, що вважає можливим розгляд у даному кримінальному провадженні проводити у спрощеному порядку, згідно із ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), положення даної норми йому зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву, в якій просив судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 проводити за його відсутністю, претензій до обвинуваченого не має, у зв`язку із примиренням. Просить суд обвинуваченого суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 з`явився на розгляд справи.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених у вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачені, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням письмових доказів, що підтверджують наявність у потерпілого тілесних ушкоджень та їх тяжкість, вивченням даних, які характеризують особи обвинуваченого та дослідженням матеріалів про речові докази і процесуальні витрати.

Потерпілий ОСОБА_5 в суді пояснив, що 28 червня 2023 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин до нього до дому за адресою: АДРЕСА_1 прийшли ОСОБА_3 і ОСОБА_6 , які зламали двері і вікно. Він не хотів їх впускати і давати курити. ОСОБА_3 вдарив рукою його в обличчя. Він їм пробачив, заподіяна кримінальним правопорушенням шкода йому відшкодована, він до них претензій не має, примирився з ними. Потерпілий просить звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 на підставі ст..46 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим, а обвинуваченого ОСОБА_3 не карати суворо.

Відповідно до Висновку експерта № 170 від 30.06.2023 року, у потерпілого ОСОБА_5 виявлені наступні ушкодження: синець обличчя, який отриманий від дії тупого твердого предмету, може відповідати терміну утворення і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Речовим доказом у справі постановою слідчого визнані два недопалки сигарет, які вилучені в приміщенні будинку за адресою: АДРЕСА_2

Також в судовому засіданні досліджені матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 26.10.2023 року ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.162 КК України на підставі ст..46 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що саме він спільно із ОСОБА_6 шляхом зриву дверей незаконно проникли всередину будинку потерпілого ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , після чого ОСОБА_3 завдав ОСОБА_5 один удар рукою в обличчя, за вказаних у вироку обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення за ч.2 ст.162 КК України.

Разом з тим, підлягає виключення із обвинувачення посилання на те, що ОСОБА_3 мав намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 до проникнення до житла потерпілого через недоведеність зазначеної обставини.

Стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_3 прийшов до будинку ОСОБА_5 з метою завдання тілесних ушкоджень. Як встановлено в суді намір завдати тілесні ушкодження у ОСОБА_3 вник після того, як він незаконно проник до будинку потерпілого, а ОСОБА_5 почав його виганяти з будинку.

Як пояснив ОСОБА_3 він протиправно проник до будинку ОСОБА_5 з метою покурити сигарети, а тому в цій частині обвинувачення підлягає зміні.

Також зміні підлягає обвинувачення в частини способу проникнення ОСОБА_3 до будинку ОСОБА_5 . Як встановлено під час судового розгляду ОСОБА_3 і ОСОБА_6 незаконно проникли всередину будинку шляхом зриву вхідних дверей.

Суд вважає, що посилання сторони обвинувачення на вказані обставини ґрунтуються на припущеннях і не підтверджені належними і допустимими доказами.

Виключення з обвинувачення та зміна обвинувачення щодо суб`єктивної сторони вчиненого ОСОБА_3 діяння і фактичних обставин кримінального правопорушення не впливають на кваліфікацію вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення і не погіршують його становище.

Покази обвинувачених ОСОБА_3 суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, підтверджуються показами потерпілого, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ їх вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового розгляду доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив незаконне проникнення до житла, із застосуванням насильства, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 162 КК України.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений нетяжкий злочин.

Визначаючи міру покарання судом також враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, суд враховує, що обвинуваченим вчинене закінчене умисне кримінальне правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає в порушенні конституційного права людини на недоторканність житла і нанесенні шкоди здоров`ю людині.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується задовільно, має задовільний стан здоров`я, через травму не працює, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, за соціальними зв`язками: розлучений, має неповнолітню дитину на утриманні, працездатний, однак офіційно не працевлаштований, на обліку центру зайняті не перебуває, має мінливий дохід, матеріальний стан задовільний, раніше не судимий в силу ст..89 КК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст.50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, за відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи особу обвинуваченого, що вона в цілому по матеріалах справи характеризуються задовільно, враховуючи його відношення до вчиненого злочину, розкаяння, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого і примирення з ним, суд, керуючись ст.ст.65-67 КК України, знаходить можливим виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства.

Разом з тим, врахувавши наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , зокрема, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, перебування на утриманні неповнолітньої дитини, а також відсутність претензій зі сторони потерпілого і примирення з ним, суд дійшов до висновку, що зазначені обставини в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижують ступінь суспільної небезпечності особи винного і вчиненого нею злочину за ч.2 ст.162 КК і дають можливість застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.2 ст.162 КК у виді обмеження волі строком на один рік, оскільки виправлення засудженого можливе із застосуванням іншого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 162 КК, що ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання та є достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, враховуючи ступінь тяжкості злочину, вчиненого ОСОБА_3 , дані про його особу, а також враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд, керуючись ст.ст.75,76 КК, прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на певний строк із покладанням на засудженого обов`язків.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі викладеного, керуючись стст.368,370,374 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.162 КК України та призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 1 (один) рік, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речовий доказ: два недопалки, які знаходиться в камері зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківської області, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченим роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1