В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.10.2023 м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду № 1 міста Біла Церква, Київської області, кримінальне провадження № 0002599, внесене 26.05.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, непрацюючого, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області: ОСОБА_4 ,

захисник адвокат: ОСОБА_5 ,

обвинувачений: ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, під час судового розгляду учасниками кримінального провадження укладена угода про визнання винуватості, за погодженням з потерпілими.

Так, встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє то теперішнього часу.

Так, у ніч на 25.05.2023, точного часу не встановлено, ОСОБА_3 спільно із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебували в парковій зоні по АДРЕСА_2 , де на алеї помітили дерев`яно-металеву лавку чорного кольору, яка належить Білоцерківській міській раді та в цей час у них виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , за попередньою змовою із невстановленою в ході досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що їх дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, демонтували та погрузивши на тачку викрали з алеї дерев`яно-металеву лавку чорного кольору, вартістю 8312 гривень 00 копійок, належну Департаменту житлово комунального господарства Білоцерківської міської ради, яку завантажили на заздалегідь підготовлений візок.

Після цього, ОСОБА_3 разом із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, викраденим майном розпорядились на власний розсуд, чим спричинили Департаменту житлово комунального господарства Білоцерківської міської ради майнової шкоди на суму 8312 гривень 00 копійок.

Крім того, 02.08.2023 приблизно о 07 годині 25 хвилин, ОСОБА_3 , перебував поблизу магазину «АТБ», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Чорнобиля 5/2, де з тильної сторони вказаного магазину побачив генератор, який належить потерпілому ОСОБА_6 та в цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу, здійснив крадіжку генератора марки «k&s basic, Germany», з маркуванням «KSB 2200F Gasoline generator, generator benzynow 42*42*59», вартістю 9100 гривень 00 копійок, належний ОСОБА_6 , який завантажив на заздалегідь підготовлений візок.

Після цього, ОСОБА_3 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 9 100 гривень 00 копійок.

Крім того, 17.08.2023 о 05 годині 13 хвилин, ОСОБА_3 перебував поблизу магазину «АТБ», за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Героїв Чорнобиля 5/2, поруч з яким знаходиться огороджений будівельний майданчик. В цей час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел на проникнення до даного будівельного майданчику з метою таємного викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел ОСОБА_3 , шляхом переміщення частини тимчасової огорожі, проник на територію будівельного майданчика за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою збагачення за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку металевої арматури довжиною 550 см. та діаметром 10 мм. у кількості 11 шт., загальною вартістю 1281 гривень 39 копійок, яка належить потерпілому ОСОБА_7

Після цього, ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 1281 гривень 39 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

12.10.2023 відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , за письмової згоди представника потерпілого Департаменту житлово-комунального господарства Білоцерківської міської ради ОСОБА_8 та потерпілих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості.

Враховуючи, що угода про визнання винуватості від 12.10.2023 укладена між прокурором та обвинуваченим у присутності захисника подана до суду під час підготовчого судового засідання, суд відповідно до вимог, передбачених ч. 3 ст. 474 КПК України невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, розкаювався та визнав всі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення та від надання показань відмовився. Наполягав на затвердженні укладеної угоди від 12.10.2023.

Представник потерпілого та потерпілі в судове засідання не з`явились, подали до суду заяви відповідно до яких не заперечували проти затвердження угоди, просили судовий розгляд проводити без їх участі. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не мають.

Прокурор у судовому засіданні, вважала, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник в судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_3 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 185 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 4 ст. 185 КК України у зазначених діях. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років. Сторони також погоджуються на звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, обставинами, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжує покарання судом не встановлено.

При цьому суд не враховує обвинуваченому, добровільне відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочинів, оскільки викрадене майно було повернуто представнику потерпілого та потерпілим, після того як були внесені відомості в Єдиний реєстр досудових розслідувань, тобто після втручання правоохоронних органів, що не може бути враховане, як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому.

Крім цього при призначенні покарання сторонами угоди враховані дані про особу обвинуваченого, а саме, що останній у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий, одружений, утриманців не має, не працює, пенсіонер, має постійне місце проживання, яке співпадає з фактичним місцем проживання, на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 421 від 07.09.2023 ОСОБА_3 страждає в даний час та страждав під час скоєння інкримінованих йому дій на легкий когнітивний розлад органічного походження (за МКХ F 06.7). ОСОБА_3 під час скоєння інкримінованих йому дій міг та може в даний час усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 не потребує. З ОСОБА_3 можуть поводитися слідчі дії і він може приймати участь у судовому засіданні.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 68 КК України, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в кількості трьох епізодів, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Також суд переконався, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час досудового слідства не обирався.

Таким чином судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та у світлі того, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України. Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню підлягають стягненню з ОСОБА_3 у порядку статей 122, 124 КПК України.

Керуючись статтями 314 ч. 3 п. 1, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Угоду від 12.10.2023 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за якою призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 12.10.2023 покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком на два роки.

На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На підставі статей 122-124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати за залучення експерта на суму 956 гривень (дев`ятсот п`ятдесят шість гривень).

Речовий доказ: Оптичні DVD-диски в кількості двох штук з відеофайлами фіксації вчинення кримінальних правопорушень, які зберігаються при матеріалах кримінального провадження, продовжити зберігати у прокурора в кримінальному провадженні № 0002599 від 26.05.2023.

Дерев`яну лавку коричневого кольору з металевою рамкою сірого кольору, передану на відповідальне зберігання представнику потерпілого Департамента житлово комунального господарства Білоцерківської міської ради, після набрання вироком законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Генератор марки «k&s basic, Germany», з маркуванням «KSB 2200F Gasoline generator, generator benzynow 42*42*59» і металеву арматуру без маркувань та наліпок, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , після набрання вироком законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Господарський візок сірого кольору, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , після набрання вироку законної сили, залишити у останнього, як у власника майна.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Обвинувачений та захисник мають право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Суддя: ОСОБА_9