СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-во/759/39/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2023 року м. Київ

Суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_2, розглянувши заяву захисника ОСОБА_3 про виправлення описки у вироці Святошинського районного суду міста Києва від 27.09.2023 стосовно засудженої ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИЛА:

До Святошинського районного суду міста Києва 28.11.2023 на електрону пошту суду надійшла заява захисника ОСОБА_3 про виправлення описки у вироці Святошинського районного суду міста Києва від 27.09.2023, стосовно засудженої ОСОБА_1 .

Вказана заява судді була передана з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Святошинського районного суду міста Києва 28.11.2023 року.

Вищезазначена заява надійшло на електронну адресу суду не будучи скріпленою ЕЦП заявника, відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017 № 2155-VIII (далі - Закон від 05.10.2017), що підтверджується довідкою, складеною начальником відділу документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_4, згідно з якою вказаний документ не містить інформацію електронно цифрового підпису.

Відповідно до положень ст. 379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

У свою чергу, ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (далі Закон) передбачено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Положення ст. 6 зазначеного Закону встановлюють, що для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

При цьому, оригіналом електронного документа, відповідно до вимог ст. 7 Закону, вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

Електронний підпис, відповідно до визначення, що міститься у п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронні довірчі послуги», це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.

Таким чином, електронний цифровий підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора цього документа іншими суб`єктами електронного документообігу.

Разом з тим, заява захисника ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку Святошинського районного суду міста Києва від 27.09.2023 стосовно засудженої ОСОБА_1 не містить електронного цифрового підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа.

Крім того, до даної заяви не долучені документи на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_3, зокрема, доручення РЦ БВПД у Дніпропетровській області від 20.09.2023 № 004-40009575 та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За таких обставин суддя позбавлена можливості переконатись у справжності переданого судді документа, та перевірити повноваження особи, що звертається до суду із відповідним клопотанням.

Разом з тим, чинне законодавство не передбачає порядку повернення клопотання про виправлення описки у судовому рішенні у разі відсутності на документі підпису особи, що звертається із відповідним клопотанням.

У своїй постанові 08.06.2022 у справі № 2-591/11 Велика Палата Верховного Суду вказала, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26.06.2019 у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27.11.2019 у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16.06.2020 у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Так, відповідно до п. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Як зазначено у п. 1 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься верховенство права.

При цьому, Верховний Суд у своїй постанові № 686/23167/19 від 10.06.2020 зазначає, що забезпечення єдності практики є реалізацією принципу правової визначеності, яка втілюється з додержанням загальних засад кримінального провадження, встановлених у ст. 7 КПК, шляхом однакового застосування тієї самої норми закону в подібних правовідносинах.

Оскільки питання щодо можливості повернення клопотання про виправлення описки у судовому рішенні у разі відсутності на документі підпису особи, що звертається із відповідним клопотанням, не врегульовано положеннями КПК України, суд вважає можливим застосувати схожі за своєю суттю положення ч. 2 ст. 304 КПК України.

Згідно ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо: 1) скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу; 2) скарга не підлягає розгляду в цьому суді; 3) скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи вище викладене та приймаючи до уваги те, що заява не містить електронного підпису відповідно до ч. 2 ст. 17, ч. 4 ст. 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» від 05.10.2017, а також до неї не долучено документи на підтвердження повноважень захисника ОСОБА_3, суддя позбавлена можливості переконатись у справжності переданого судді документа, та перевірити повноваження особи, що звертається до суду із відповідною заявою, а тому суд вважає за необхідне повернути вказану заяву заявнику.

Керуючись ст. ст.304, 309, 379 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву захисника ОСОБА_3 про виправлення описки у вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.09.2023 стосовно засудженої ОСОБА_1 , - повернути особі, яка його подала.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчисляється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2