ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 615/1936/14-к Головуючий 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1466/23 Головуючий апеляційної інстанції - ОСОБА_2 Категорія: ч.3 ст.185 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме потерпілої ОСОБА_9 , належним чином повідомленої про розгляд справи, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою обвинуваченого на вирок Валківського районного суду Харківської області від 16 08 2023 року, -, -

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Старий Мерчик Валківського району Харківської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, що офіційно не працює, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 14.02.2011 Золочівським районним судом Харківської області за ч.2 ст.185 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, на підставі постанови Первомайського районного суду Харківської області від 01.04.2013 звільнений від відбування покарання на не відбутий строк 1 рік 11 місяців 23 дні,

- визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Золочівського районного суду Харківської області від 14.02.2011 та остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців.

До набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_7 вирішено застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», негайно взявши під варту в залі суду.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено відраховувати з моменту постановлення вироку, тобто з 16.08.2023

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішено відповідно до ст. 100, 126 КПК України.

Згідно вказаного вироку ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що, будучи раніше неодноразово судимим, після звільнення з місць позбавлення волі на шлях виправлення та перевиховання не став, потрібних висновків для себе не зробив та знову, в період умовно дострокового звільнення вчинив корисливий злочин за наступних обставин.

19.09.2014, близько 23:30 год. ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, прибув до дачного домоволодіння ОСОБА_9 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , де переліз через паркан на територію домоволодіння, після чого шляхом виставлення віконного скла проник до приміщення літньої кухні, звідки викрав: 2 алюмінієвих каструлі ємкістю 3 л, вартістю 51 грн. кожна; 2 алюмінієвих таза ємкістю 5 л, вартістю 63 грн. кожен; 2 алюмінієвих каструлі ємкістю 15 л, вартістю 138 грн. кожна; 2 чавуна ємкістю 15 л, вартістю 48 грн. кожен; водяний насос «Струмок» вітчизняного виробництва в несправному стані, вартістю 40 грн.; 2 алюмінієвих сковорідки, вартістю 65 грн. кожна.

В подальшому, ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, знаходячись на території вказаного дачного домоволодіння ОСОБА_9 , шляхом виставлення віконної рами, проник до середини будинку, звідки викрав: алюмінієвий таз ємкістю 5 л, вартістю 63 грн., після чого покинув місце вчинення злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, в результаті чого завдав потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 833 грн.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_7 кваліфіковані судом за ч.3 ст.185 КК України. як таємне викрадення чужого майна, крадіжка, поєднане з проникненням в житло та інше приміщення, вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На зазначений вирок суду першої інстанції обвинуваченим подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити вирок суду першої інстанції на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, врахувавши його щиросердне каяття та визнання повністю ним свої провини.

Крім того, просить застосувати до нього ч.5 ст.72 КК України та перерахувати день тримання його під вартою за два дні позбавлення волі, оскільки злочин, за яким його засуджено, було скоєно в 2014 році.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений та його захисник просили задовольнити вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав вирок законним та обґрунтованим.

Потерпіла, в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про розгляд справи, будь-яких заяв про відкладення розгляду справи від неї не надходило.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали кримінального провадження і доводи апеляційної скарги обвинуваченого встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченим інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав належну правову оцінку, правильно кваліфікував його дії та обґрунтовано дійшов висновку про його винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши ОСОБА_7 покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема те, що в період вчинення кримінального правопорушення, він за місцем реєстрації в с. Феськи не проживав, нерухомого майна на праві власності не мав, за вказаною адресою проживає мати ОСОБА_10 в квартирі, що знаходиться на балансі Феськівського ЖКГ. На засіданнях виконкому та товариського суду не розглядався, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарги на його поведінку до сільради не надходили, участі в громадському житті села він не приймає, авторитетом серед односельців не користується. Крім того, за місцем фактичного проживання, на час подій, в с. Газове, даних щодо місця роботи або навчання обвинувачений не має, скарги та компрометуючі матеріали в селищній раді відсутні. Зі слів обвинуваченого, він проживав з дідом, який на даний час перебуває в будинку людей похилого віку. На обліку у лікаря психіатра та/або нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення. За повідомленням дільничного, на даний час будинок знаходиться в занедбаному стані.

Як встановлено судом першої інстанції, на даний час обвинувачений проживає в Івано-Франківській області, не одружений, перебуває в цивільному шлюбі протягом пів року, працює неофіційно. Судимий вироком Шевченківського районного суд ум. Києва від 01.10.2019 за ч.2 ст.186 КК України, але вирок не набрав законної сили, переглядається Київським апеляційним судом за апеляційною скаргою прокурора.

Відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України судом визнано обставинами, що пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого та його активне сприяння розкриттю злочину, а також враховано відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Остаточне покарання ОСОБА_7 судом було призначено за правилами, передбаченими ст.71 і 72 КК України, оскільки ОСОБА_7 , як особа, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, вчинив протягом невідбутої частини покарання нове кримінальне правопорушення.

З врахуванням зазначеного, судом призначено обвинуваченому покарання, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання скоєння ним нових злочинів. Підстав вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, у зв`язку з його суворістю, колегія суддів не вбачає. Доводи про необхідність пом`якшення призначеного покарання, з урахуванням визнання обвинуваченого себе винним, його щире каяття, активне сприяння розслідуванню та повернення ним майна потерпілим, були судом враховані при призначення ОСОБА_7 покарання. При цьому, об`єктивно відсутні інші обставини ніж ті, що встановлені судом першої інстанції і зазначені обвинуваченим, які пом`якшують покарання, а тому, призначення більш м`якого виду покарання, в даному випадку, - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети щодо виправлення ОСОБА_7 . Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових злочинів, беручи до уваги особу обвинуваченого, який в минулому неодноразово засуджувався, зокрема, за вчинення корисливих злочинів проти власності, раніше звільнявся умовно-достроково від відбування покарання, проте, належних висновків для себе не зробив та не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Як убачається з оскаржуваного вироку, обвинуваченому призначено покарання: за ч.3 ст.185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі та остаточно, з урахуванням вимог ст.ст.71, 72 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 6 місяців.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про те, що при призначені такого покарання ОСОБА_7 суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 50, 65, 66, 67, 70 КК України, призначивши покарання в межах санкцій, ч3 ст.185 КК України та, дотримуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання. Таке покарання, у той спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст.ст. 50 та 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим.

З огляду на викладене, при апеляційному перегляді кримінального провадження не встановлено підстав для скасування вироку за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 . Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку також не вбачається, внаслідок чого вирок суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого - без задоволення.

Крім того, обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просять зарахувати йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України, у 2014 році, тобто, до і під час чинності ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, згідно із якою зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

При цьому, згідно з ч.ч.1, 2 ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Таким чином, відповідно до ст. 5 КК України та з урахуванням правового висновку Верховного Суду, що міститься в постанові від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, до засудженого ОСОБА_7 підлягають застосуванню положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

З огляду на викладене, апеляційні вимоги обвинуваченого про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), є обґрунтованими, у зв`язку з чим апеляційний суд задовольняє вказану вимогу засудженого.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Валківського районного суду Харківської області від 16 08 2023 року по справі щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.3 ст.185 КК України, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого - залишити без задоволення.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015 року, зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16 серпня 2023 року до 24 жовтня 2023 року, включно, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст.424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

____________ _____________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4