Справа № 466/7055/21
Провадження № 1-кп/466/191/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» листопада 2023 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

матеріали кримінального провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кути Буського району Львівської області, українки, громадянки України, з середньою-спеціальною освітою, не працюючої, одруженої, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України,

у с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_6 , будучи матір`ю малолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, всупереч вимогам ст. 51 Конституції України, ст. 150 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», які зобов`язують батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, злісно не виконала щодо своєї малолітньої доньки встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Так, 10 травня 2021 року обвинувачена ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , діючи протиправно, тобто, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки, але легковажно розраховуючи на їх ненастання, розуміючи, що її малолітня донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в силу свого віку потребує постійного нагляду з боку батьків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на період часу близько 1 (однієї) години залишила доньку без догляду у вищевказаній квартирі, оскільки сама лягла спати, що потягло за собою тяжкі наслідки, а саме смерть малолітньої ОСОБА_8 , яка настала внаслідок падіння останньої з вікна восьмого поверху квартири на подвір`я будинку.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та пояснила, що станом на травень 2021 року разом зі своїм чоловіком ОСОБА_9 та двома малолітніми дітьми: донькою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сином ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вони проживали в орендованій квартирі АДРЕСА_3 , яка розташована на 8 поверсі будинку. 08 травня 2021 року в обідній час до них в гості зайшов односельчанин ОСОБА_12 , який був знайомий як з нею, так і з її чоловіком ОСОБА_13 . Чоловік купив в магазині пиво, яке вони стали розпивати з ОСОБА_14 , а вона займалась дітьми. Ввечері ОСОБА_14 додому не поїхав та залишився ночувати в їхній квартирі. В неділю 09 травня 2021 року вранці вона приготувала дітям їжу, сама пішла в магазин, а діти залишились з батьком. В обід її чоловік ОСОБА_15 та ОСОБА_14 випили пляшку горілки та лягли спати. Пізніше до її чоловіка ОСОБА_16 зателефонував його знайомий на ім`я ОСОБА_17 , з яким вони працювали разом на одному підприємстві, повідомив, що дружина його вигнала з дому, а тому чоловік пішов до нього на зустріч. Ввечері ОСОБА_15 прийшов додому разом з цим співпрацівником ОСОБА_18 , вони принесли з собою пляшку горілки, яку стали розпивати разом з ОСОБА_14 , котрий ще знаходився в їх квартирі. Коли вона уклала дітей в кімнаті спати, то чоловіки стали її кликати до себе щоб випити з ними. Вона дійсно з ними випила трохи коньяку і пішла спати в дитячу кімнату. Вночі вона почула, що біля неї ліг спати ОСОБА_14 , а тому вона пішла до свого чоловіка і стала з ним сваритись з приводу того, чому в її та дітей кімнату прийшов ОСОБА_19 . Після цього, вона цілу ніч просиділа в приміщенні кухні та не спала. Вранці 10 травня 2021 року чоловік ОСОБА_15 і його співпрацівник ОСОБА_17 приблизно о 07.00 год. випили каву, пішли на роботу, а в квартирі залишилась вона, ОСОБА_14 та діти, які ще спали в своїй кімнаті. Будучи змученою, вона вирішила прилягти спати та попросила ОСОБА_20 її розбудити, коли прокинуться діти. Прокинувшись приблизно через одну годину, вона почула, що в квартирі тихо, побачила, що ОСОБА_14 спить в дитячій кімнаті, де також спав малолітній син ОСОБА_21 , а доньки ОСОБА_22 в квартирі немає. Розбудивши ОСОБА_20 , вона стала на нього кричати, після чого побачила, що вікно в кухні було відчинено та біля нього стояла табуретка. Не знайшовши доньки, вона стала телефонувати своєму чоловікові ОСОБА_16 , однак останній не брав слухавки. Одягнувшись вона вийшла з квартири, оскільки вирішила піти до чоловіка на роботу, яка була недалеко від їх квартири. Коли вона йшла в напрямку роботи свого чоловіка ОСОБА_16 , то побачила, що її чоловік переходив дорогу та йшов в напрямку їхнього будинку. Вона, ОСОБА_6 , боялась свого чоловіка, оскільки той випивав, інколи вживав наркотики та наносив їй побої, а тому сховалась на зупинці серед людей та в подальшому пішла за ним позаду. Через декілька хвилин її затримали працівники поліції, повели до будинку, в якому проживала їх сім`я та там вона дізналась, що донька ОСОБА_22 випала з вікна квартири та загинула. Вона, ОСОБА_6 , розуміє, що не догледіла за своєю дитиною та це призвело до трагічних для дитини наслідків. Свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення вона визнає повністю, у вчиненому щиро кається та просить її суворо не карати.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_6 своєї вини, її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення стверджується показаннями допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які підтвердили викладені в обвинувальному акті обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000343 від 10 травня 2021 року.

Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами, не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченою ОСОБА_6 , ні іншими учасниками судового провадження.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню щодо тих обставин, які ніким із учасників кримінального провадження не оспорюються, і немає сумнівів у добровільності їх позиції, обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення повністю і об`єктивно доведена та її дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ст. 166 КК України, оскільки, будучи матір`ю малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона вчинила злісне невиконання встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

Приписами ст. 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до приписів ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і тяжкість вчиненого нею кримінального правопорушення, його тяжкі наслідки, те, що вона вчинила кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння і щодо малолітньої дитини, що є обставинами, які обтяжують покарання, особу винної, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, те, що вона у вчиненому щиро покаялась, активно спряла органу досудового розслідування у розкритті кримінального правопорушення, позитивну характеристику з місця проживання, погіршення її стану здоров`я та наявність в неї ряду хронічних захворювань, зокрема, хронічної судинної енцефалопатії, хронічної ішемічної недостатності тощо, що є обставинами, які пом`якшують покарання, а також приймаючи до уваги досудову доповідь органу пробації про можливість виправлення обвинуваченої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та приходить до висновку, що їй слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 166 КК України, та що її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, та призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_6 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року і 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати з засуджену ОСОБА_6 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На час завершення судового розгляду кримінального провадження запобіжний захід до засудженої ОСОБА_6 не застосовувався.

Стягнути з засудженої ОСОБА_6 в доход держави 3 342, 40 грн. (три тисячі триста сорок дві гривні сорок копійок) витрат за проведення дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/114-21/8039-Д від 21 травня 2021 року.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон чорного кольору марки «Philips», ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; дитячий одяг малолітньої ОСОБА_8 , а саме, штани сірого кольору та кофту з капюшоном, верхня половина якого рожевого, а нижня зеленого кольорів, які ОСОБА_6 02 червня 2021 року добровільно долучила до матеріалів кримінального провадження та які в ході досудового розслідування передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 ЛРУП №1 (раніше ВП №4 ЛРУП) ГУ НП у Львівській області, повернути засудженій ОСОБА_6 ;

- віконну ручку білого кольору дитячу пустушку із пластмасою синього кольору та прозорою силіконовою пустушкою, які в ході досудового розслідування передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП №1 ЛРУП №1 (раніше ВП №4 ЛРУП) ГУ НП у Львівській області, - знищити.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя ОСОБА_1