Справа № 203/3336/23
Провадження № 1-кс/0203/4935/2023
УХВАЛА

05 грудня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

підозрюваних - ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,

розглянувши заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_22 про самовідвід у справі №203/3336/23 (провадження №1-кс/0203/4895/2023) за клопотанням слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_23 , погодженого заступником Генерального прокурора ОСОБА_24 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , за підозрою

ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, -

встановив:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_23 , погодженого заступником Генерального прокурора ОСОБА_24 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , за підозрою

ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді зазначене клопотання передане для розгляду слідчому судді Кіровського районного суду Дніпропетровська ОСОБА_22 (справа №203/3336/23, провадження №1-кс/0203/4935/2023).

Слідчий суддя ОСОБА_22 заявила самовідвід від розгляду зазначеного клопотання.

В заяві про самовідвід слідчий суддя ОСОБА_22 послалась на те, що на початку розгляду вказаного клопотання захисниками ОСОБА_9 спільно з ОСОБА_11 їй, як слідчому судді, заявлений відвід з тих підстав, що нею 08 листопада 2023 року постановлена ухвала про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_19 до 18 грудня 2023 року, тобто на 41 день, тобто за межами заявленого слідчим клопотання, а в подальшому ухвалою від 10 листопада 2023 року за відсутності учасників виправлена описка стосовно граничного строку тримання під вартою до 07 грудня 2023 року, що на думку захисника свідчить про обвинувальний ухил слідчого судді та упереджене ставлення до сторони захисту, оскільки цим же слідчим суддею задоволене клопотання про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, а також задоволені клопотання сторони обвинувачення про продовження найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. З цих же підстав заявлений відвід і захисником ОСОБА_11 в інтересах підзахисного ОСОБА_21 . Інші захисники відводів не заявляли, однак усі підозрювані, кожен окремо, заявили про відвід з підстав, наведених захисником ОСОБА_19 - ОСОБА_9 .

Захисник ОСОБА_26 в судовому засіданні вказував на почерговість вирішення заявлених відводів та незаконність дій головуючого по з`ясуванню наявності чи відсутності у інших учасників розгляду відводів після оголошеної одним із захисників заяви про відвід.

Разом тим, захисником ОСОБА_11 вже заявлявся 01 грудня 2023 року з цих самих підстав відвід слідчому судді ОСОБА_22 під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2023 року в задоволенні такої заяви відмовлено за безпідставністю внаслідок недоведеності покладених в основу його мотивів обставин будь-якого упередженого ставлення слідчого судді до захисника чи підозрюваного .

Попередній розгляд слідчим суддею клопотань слідчого чи прокурора в межах одного кримінального провадження не виключає його повторної участі у вирішенні процесуальних питань у тому ж кримінальному провадженні, оскільки простий факт участі судді в прийнятті раніше в порядку судового контролю процесуального рішення, що стосується тих самих учасників чи того ж самого предмету, ще до нового такого роду судового процесу за практикою Європейського Суду з прав людини в рішенні у справі «Морель проти Франції» не може виправдати побоювань щодо упередженості та потребу змінювати склад суду щоразу зі зміною об`єкта розгляду, яке мало сумісно з поняттям розумного строку, а ретельне вивчення і глибоке знання суддею справи не містить тієї упередженості, яка б перешкоджала б розглядати його як неупередженого в момент ухвалення судового рішення по суті порушеного в суді питання, бо попередня оцінка вільних даних до процесу не повинна вважатися вирішальною для кінцевої оцінки, оскільки, головним чином, кінцева оцінка фактичних даних з`являється разом з остаточним судовим рішенням і ґрунтується на тих обставинах, що обговорювалися в судовому засіданні.

Однак, не дивлячись на відсутність підстав для застосування за аналогією правил недопустимості повторної участі у провадженні згідно чіткій та однозначній статті 76 КПК України, відповідно до ч. 5 ст. 9 цього Кодексу з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини в § 26 рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії», за яким «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», належить визнати відкриття обставин для самовідводу.

Також слідчий суддя зазначає, що захисники, зокрема, використовуючи факт задоволення слідчим суддею 02 листопада 2023 року клопотання слідчого про продовження строку досудового розслідування до шести місяців, а також продовження 08-09 листопада 2023 року на 30 днів, (з подальшим виправленням арифметичної помилки у вступній та резолютивній частинах ухвали в частині обчислення продовження строку застосування запобіжного заходу), а в подальшому 30 листопада, 01 та 04 грудня 2023 року на 10-11 днів строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та у вигляді цілодобового домашнього арешту, вважають ці факти самодостатніми в обґрунтуванні своїх побоювань обвинувального ухилу задля зміни слідчого судді, уповноваженого на судовий контроль, незалежно від форм зовнішнього вираження поведінки та конкретних вчинків цього судді.

Крім того, під час розгляду клопотань слідчого про продовження строку запобіжних заходів захисники неодноразово (понад 10 загалом в ході розгляду клопотань на досудовому розслідуванні) заявляли відвід слідчому судді саме з підстави обвинувального ухилу, з вказівками на подання скарг до ЄСПЛ, з посиланнями на явну незаконність, необґрунтованість ухвал та невідповідність їх змісту практиці ЄСПЛ, хоча жодна з ухвал слідчого судді відносно підозрюваних, до яких застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не була скасована апеляційним судом станом на 05 грудня 2023 року, а ухвала слідчого судді від 09 листопада 2023 року про продовження ОСОБА_21 строку застосування домашнього арешту до 07 грудня 23 року скасована ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 29 листопада 2023 року із продовженням цього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до 13 грудня 2023 року, власне, з погіршенням становища підозрюваного та без вказівки в мотивах ухвали на те, які порушення допущені слідчим суддею місцевого суду, тобто, по суті, за висновком вищестоящого суду про м`якість слідчого судді у застосуванні запобіжного заходу.

Також слідчий суддя зазначає, що захисники, переходячи на особистості, вказували на потурання слідчого судді незаконним діям органу досудового розслідування та прокурора.

Разом з тим, об`єктивність розгляду справи, а отже вирішення її на основі суворого додержання законності забезпечується її розглядом складом суду, щодо якого відсутні сумніви як у учасників, так і у стороннього спостерігача в об`єктивності, неупередженості та безсторонності такого складу суду.

Таким чином, в процесі розгляду нового клопотання сторони обвинувачення про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні стороною захисту виправлення арифметичної помилки у строках запобіжного заходу використане приводом для переведення раніше задоволених клопотань сторони обвинувачення на особисті стосунки неприйнятними (з огляду на явну необґрунтованість) аргументами ad hominem personam, як боротьба особисто із суддею ОСОБА_22 . За таких обставин навколо питання продовження строку досудового розслідування складається ситуація, що може створити видимість наявності у слідчого судді упередженого ставлення до результату розгляду саме з цього питання нового клопотання.

Слідчий суддя ОСОБА_22 зазначила, що за критеріями демонстрації дотримання етичних норм відповідно до п. 4.3 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, які втілені в Кодексі суддівської етики, що затверджений рішенням ХІ З`їзду суддів України від 22.02.2013, як суддя, вона має уникнути цієї конкретної ситуації єдино можливим за даних обставин способом самовідводу згідно п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, незважаючи на нічим не спростовану презумпцію її неупередженості, як судді, за суб`єктивним критерієм. Беручи до уваги неприпустимість за правилами ст. 15 Кодексу суддівської етики зловживання правом на самовідвід, до відкриття наведених вище обставин ця заява раніше нею не подавалася.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви про самовідвід, зазначив, що підстави для висновку про упередженість та необ`єктивність судді відсутні, а причиною самовідводу є чисельні необґрунтовані відводи, які були заявлені слідчому судді.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та підозрювані ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , не заперечували проти задоволення заяви про самовідвід слідчого судді.

Захисник підозрюваного ОСОБА_21 - адвокат ОСОБА_11 просила відмовити у задоволенні заяви слідчого судді про самовідвід посилаючись на те, що наявні підстави саме для відводу слідчого судді за заявою сторони захисту, які свідчать про упередженість та необ`єктивність слідчого судді яка розглядає клопотання у кримінальному провадженні з обвинувальним ухилом.

Підозрюваний ОСОБА_21 не заперечував проти задоволення заяви про самовідвід слідчого судді, зазначив, що є підстави для відводу слідчого судді за заявою сторони захисту через упередженість та необ`єктивність слідчого судді.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши заяву про самовідвід та матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до ч.1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 7ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 суддя зобов`язаний зокрема: справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

У статті 15 Кодексу суддівської етики України, затвердженого XI черговим з`їздом суддів України 22.02.2013 зазначається, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, тому суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України застосовують при розгляді справ Конвенцію прозахист правлюдини іосновоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За правилами, встановленими Бангалорськими принципами поведінки судді від 19.05.2006, схваленими Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 №2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, ай в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення. При виконанні своїх обов`язків суддя вільний від будь-яких схильностей, упередженості чи забобонів.

Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно з п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість з боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

З огляду на наведені нормі кримінального процесуального закону, суд зазначає, що процесуальні рішення судді, їх зміст та форма, не можуть бути підставою для відводу судді. Незгода з рішеннями судді має здійснюватись у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням по кримінальному провадженню з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18).

У п.п. 49, 50, 52 рішення Європейського суду з прав людини «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02) зазначається, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію слід визначити, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Таким чином, сумніви сторони захисту щодо неупередженого розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування та щодо прийняття за результатом його розгляду обґрунтованого, вмотивованого та законного рішення, мають суб`єктивний, а не об`єктивний характер.

Презумпція неупередженості слідчого судді ОСОБА_22 за суб`єктивним критерієм при розгляді клопотання прокурора жодними доказами не спростована.

Разом з цим, стосовно об`єктивного критерію слід зазначити, що при вирішенні того, чи є в цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09.11.2006).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини при вирішенні питання про неупередженість суду навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться» (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії» від 26 жовтня 1984 року, п. 26), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та рішення у справі «Кастілло Альгар проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, п. 45). Вказане зумовлює необхідність відводу судді не лише, коли є докази його неупередженості, а й коли з об`єктивних причин можуть виникнути достатні сумніви в його неупередженості.

Суд вважає, що у разі незадоволення самовідводу слідчого судді ОСОБА_22 та розгляду нею клопотання прокурора по суті, незалежно від прийнятого рішення, учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі можуть стверджувати, що таке рішення судді є наслідком її упередженості.

Враховуючи, що інститут відводу покликаний ліквідувати найменший сумнів у відправленні суддею правосуддя, навіть якщо сумніви є безпідставними, оскільки тут є головним «публічний інтерес», з метою уникнення будь-яких сумнівів у об`єктивності слідчого судді у стороннього спостерігача, приходить до висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_22 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись п.4 ч.1 ст. 75, 80-82, 371, 372, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_22 про самовідвід у справі №203/3336/23 (провадження №1-кс/0203/4895/2023) за клопотанням слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у місті Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_23 , погодженого заступником Генерального прокурора ОСОБА_24 , про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 12 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 4 2022 04 , за підозрою ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_20 , ОСОБА_21 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України, ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_25 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 317 КК України - задовольнити.

Справу передати до канцелярії Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для визначення у встановленому ч.3 ст.35 КПК України порядку іншого слідчого судді для її розгляду.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1