Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 641/626/22
Провадження № 1-кп/553/142/2023
У Х В А Л А

Іменем України

31.10.2023 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинувачених - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7 ,

перекладача - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000057 від 19.01.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4

01.02.2022 року до Комінтернівського районного суду м. Харкова з Харківської обласної прокуратури надійшов обвинувальний акт, складений 31.01.2022 року ст. слідчим в ОВС СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_12 в рамках кримінального провадження № 0000057 від 19.01.2021 року відносно ОСОБА_5 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_4 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України (справа № 641/626/22).

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України№ 133/2022 від 14.03.2022 року, № 133/2022 від 14.03.2022 року, № 341/2022 від 17.05.2022 року, № 573/2022 від 12.08.2022 року, № 757/2022 від 07.11.2022 року, № 58/2023 від 06.02.2023 року та востаннє Указом Президента № 254/2023 від 01.05.2023 року "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" з 05 год. 30 хв. 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Розпорядженням Голови Верховного Суду № 4/0/9-22 від 10.03.2022 року "Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану" змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова та Комінтернівського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

Згідно з ухвалою від 17.05.2022 року кримінальне провадження № 0000057 від 19.01.2021 року по обвинуваченню ОСОБА_5 , ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 146 КК України, ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст. 146 КК України прийнято до провадження суддею Ленінського районного суду м. Полтави та призначене підготовче судове засідання.

Згідно з ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.07.2021 року відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін дії якого продовжувався ухвалами 30.08.2021 року, 30.09.2021 року, 03.12.2021 року, 30.12.2021 року та ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 05.03.2022 року та ухвалами Ленінського районного суду м. Полтави від 17.05.2022 року, від 27.06.2022 року, від 16.08.2022 року, від 13.10.2022 року, від 28.11.2022 року, 24.01.2023 року, 02.03.2023 року, 16.05.2023 року, 09.06.2023 року, 03.08.2023 року, 21.09.2023 року.

Ухвалою судді від 04.10.2023 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції під час трансляції з ДУ "Харківський слідчий ізолятор" з метою забезпечення участі обвинуваченого та дотримання його прав і інтересів. Відеоконференцію за участю перекладача ОСОБА_8 проводити під час трансляції з Ямпольського районного суду Вінницької області.

Крім того, ухвалою судді від 13.10.2023 року вирішено судове засідання по справі проводити в режимі відеоконференції з під час трансляції з Червонозаводського районного суду м. Харкова з метою забезпечення участі прокурора.

Прокурор звернулася з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для його застосування, не зменшилися та продовжують існувати. Вказала, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочину, за вчинення яких законом передбачене покарання у виді позбавлення волі, зокрема ч. 4 ст. 189 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна, не одружений, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, є громадянином іншої держави, в провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт відносно нього за ч. 4 ст. 152 КК України, що в сукупності обґрунтовано свідчить про те, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду як на території України, так і виїхати за її межі, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та анкетні дані і місце проживання яких йому відоме з матеріалів справи, з метою зміни ними показань, може продовжити вчинення аналогічних кримінальних правопорушень чи продовжити злочинну діяльність. Вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КГІК України, з огляду на дані про особу обвинуваченого, конкретні обставинним вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень неможливим застосування до нього інших більш м`яких запобіжних заходів, які не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала, просила задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Обвинувачений просив змінити запобіжний захід на інший більш м`який у виді домашнього арешту або застави.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_6 підтримали позицію захисника.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 до суду надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою шляхом визначення розміру застави як альтернативи запобіжному заходу у виді тримання під вартою у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання захисник послався на те, що стали відомі нові обставини, які не враховувались під час вирішення питання щодо обрання та продовження дії запобіжного заходжу та які повинні у розумінні вимог ст. 178 КПК України враховуватись під час обрання та продовження запобіжного заходу. Вказав, що стороною захисту отримано відомості з Туркменістану, згідно до яких ОСОБА_4 страждає з 2003 року онкологічним захворюванням з діагнозом Лімфогранулематоз ІІІ ступеня, фетобластома ІІ ступеня, у зв`язку з чим знаходиться на обліку в онкологічному кабінеті та потребує лікування двічі на рік. В умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" останні два роки ОСОБА_4 необхідне лікування не отримує. Батько обвинуваченого ОСОБА_14 є інвалідом ІІ групи, непрацездатний, мати обвинуваченого ОСОБА_15 є інвалідом ІІІ групи, повністю непрацездатна. ОСОБА_4 був єдиним, хто надавав допомогу з утримання батькові та матері. Також ТОВ "Генеральна лінія" зобов`язується працевлаштувати обвинуваченого ОСОБА_4 та контролювати його процесуальну поведінку, також укладено Договір оренди квартири від 19.12.2022 року, де буде проживати ОСОБА_4 . Вказане свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого ОСОБА_4 , критичний стан його здоров`я, наявність непрацездатних батьків-інвалідів, що знаходились на його утриманні. Звернув увагу на те, що на цей час змінилися обставини, які враховувалися при попередніх продовженнях строку тримання під вартою. Так, потерпілому ОСОБА_16 повністю відшкодовано шкоду, потерпілий ОСОБА_17 в своїй заяві просить суд змінити запобіжний захід ОСОБА_4 , а зі змісту заяви потерпіло вбачаються обставини подій, які суттєво зменшують ступінь обґрунтованості обвинувачення.

До вказаного клопотання захисником приєднано ксерокопії чотирьох заяв від імені потерпілого ОСОБА_17 , в яких він зазначає про обставини вчинення злочину, вказує, що йому повністю відшкодовано завдану шкоду та просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали, просили задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_13 , ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечувала, посилаючись на те, що наведені захисником обставини стосуються особи обвинуваченого та не спростовують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просила у задоволенні клопотання захисника відмовити.

При вирішенні клопотань прокурора та захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_7 суд враховує наступне.

Як встановлено в ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

В ч. 1 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Згідно положень п. "С" ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд у відповідності до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, враховує той факт, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в складі організованої групи, які пов`язані з застосуванням погрози насильством і заподіянням фізичних страждань потерпілим, відповідно до положень ст. 12 КК України інкриміновані кримінальні правопорушення віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі, в тому числі за ч. 4 ст. 189 КК України на строк до 12 років з конфіскацією майна, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не одружений, не працевлаштований, є громадянином іншої держави, те, що в даний період часу на розгляді в Дзержинському районному суді м. Харкова перебуває інше кримінальне провадження відносно нього за ч. 4 ст. 152 КК України, його вік, репутацію, майновий стан та оцінюючи встановлені обставини у сукупності вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що він може ухилитись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, які на даний час не допитані та анкетні дані і місце проживання яких йому відоме з матеріалів справи, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак доведеність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції певний період часу, на переконання суду, не свідчить безперечно про таку його зміну, яка дає підстави припускати зменшення суспільної небезпечності інкримінованих діянь і особи обвинуваченого та є приводом до такої істотної зміни обставин, що б виключали можливість реалізації ризиків, необхідність запобігання яким стала підставою для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Як встановлено в ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Оцінюючи доводи, наведені захисником обвинуваченого ОСОБА_18 у клопотанні про зміну запобіжного заходу, суд враховує, що дані про наявність у обвинуваченого захворювання та батьків-інвалідів, можливість працевлаштування були повідомлені захисником у клопотанні про зміну запобіжного заходу, яке подавалось у червні 2023 року та вирішено по суті згідно з ухвалою суду від 09.06.2023 року, якою у задоволенні клопотання захисника відмовлено.

Разом з клопотанням про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 захисником було надано суду ряд документів, в тому числі: довідка сімейного лікаря Медичного центру здоров`я Жейхунь Управління охорони здоров`я Лебапської області Міністерства охорони здоров`я та медицини Туркменістану № 24 від 02.06.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в онкологічному кабінеті з 2003 року з діагнозом: Лімфогранулематоз ІІІ ступеня (МоТ2N1), фетобластома ІІ ступеня (МоТ2N1). Пацієнт потребує лікування двічі на рік; довідка про охорону здоров`я № 057h, затверджена наказом Міністерства Охорони Здоров`я та лікарської промисловості Туркменістану № 136 від 17.05.2019 року, яка посвідчує, що ОСОБА_15 , 1968 року народження, з 21.04.2023 року є інвалідом 2 групи загального захворювання, довідка про охорону здоров`я № 057h, затверджена наказом Міністерства Охорони Здоров`я та лікарської промисловості Туркменістану № 136 від 17.05.2019 року, з якої вбачається, що ОСОБА_19 , 1967 року народження, з 16.03.2020 року є інвалідом 2 групи.

Також захисником були надані суду договір оренди квартири (житлового приміщення) 19.12.2022 року між ОСОБА_20 , який є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 23.10.2018 року, та ОСОБА_21 укладений договір оренди квартири (житлового приміщення), відповідно до умов якого квартира орендується, надається орендарю для проживання, даний договір укладений в інтересах ОСОБА_4 , який у подальшому має право проживання в даній квартирі без орендаря; лист ТОВ "Генеральна лінія", який не містить вихідного номера та дати, згідно якого ТОВ "Генеральна лінія" зобов`язується працевлаштувати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та контролювати його процесуальну поведінку; характеристика ув`язненого ОСОБА_4 , складеної інспектором ВСВПР, погодженої заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи та затвердженої в.о. начальника Державної установи "Харківський слідчий ізолятор" 21.12.2022 року.

Вказаним документам та відомостям, які в них містяться, судом надана оцінка, ухвалою суду від 09.06.2023 року у задоволенні клопотання захисника відмовлено.

Судом було враховано, що відповідно до положень ст. ст. 11, 21 Закону України "Про попереднє ув`язнення", особи, які перебувають під вартою, мають право на надання їм медичної допомоги, обов`язок забезпечення якої покладається на адміністрацію установи, де особа утримується під вартою.

При цьому, очевидно, що зазначене у медичній документації захворювання виявлено у ОСОБА_4 20 років тому, обвинувачений не вказував про наявність у нього хвороби, а установа попереднього ув`язнення не повідомляла суд про існування перешкод для його утримання за станом здоров`я. Стороною захисту не надано суду доказів на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 продовжує хворіти, звертався за медичною допомогою до медичної частини установи попереднього ув`язнення та не може бути забезпечений належною медичною допомогою з урахуванням його стану здоров`я під час перебування в ДУ "Харківський слідчий ізолятор", як і об`єктивних даних на підтвердження того, що стан здоров`я ОСОБА_4 погіршується та перешкоджає його утриманню під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор", він дійсно на даний час потребує лікування, належне забезпечення якого неможливе за умови утримання в установі попереднього ув`язнення.

Не спростовано стороною захисту також і твердження прокурора про те, що ОСОБА_4 не має на теперішній документу, що дає йому як громадянину Туркменістану право на перебування та проживання в Україні.

Інші документи об`єктивно підтверджують наявність у обвинуваченого батьків, які є інвалідами, постійно проживають в Туркменістані, а також можливість обвинуваченого проживати в орендованій квартирі у м. Харкові. Довідка ж ТОВ "Генеральна лінія" оформлена не у відповідності з вимогами чинного законодавства, не містить відомостей щодо посади або роботи, якою може бути забезпечений ОСОБА_4 з урахуванням його освіти, навиків, здібностей тощо, наявності вакантних посад у товаристві, що ставить під сумнів викладені у ній обставини.

Доводи сторони захисту щодо наявності у обвинуваченого можливості мати постійне місце проживання в м. Харкові, працевлаштуватись, те, що він має хворих батьків, які мешкають в іншій країні, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні.

При цьому, об`єктивних даних, які вказують на таку зміну раніше встановлених або виникнення нових обставин, що можуть бути визнані такими, що істотно впливають на можливість продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , а відповідно, стати підставою для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який, стороною захисту не надано та судом в ході судового засідання не встановлено

Ксерокопії заяв від імені потерпілого ОСОБА_17 , які приєднані захисником до клопотання, в яких він зазначає про обвини вчинення злочину, вказує, що йому повністю відшкодовано завдану шкоду та просить змінити ОСОБА_4 запобіжний захід на інший, не пов`язаний з позбавленням волі, не засвідчені в установленому законом порядку, відтак викликають обґрунтовані сумніви в тому, що вони дійсно написані власноруч потерпілим.

Сам потерпілий ОСОБА_17 в судове засідання не з`явився, пояснень щодо обставин, викладених у заявах від його імені, копії яких надані суду захисником, суду не надав, достовірність відомостей, наведених у вищевказаних заявах, перед судом не підтвердив. Об`єктивних доказів того, що потерпілому відшкодована завдана кримінальним правопорушенням шкода, суду не надано.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Саме з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час вирішення питання про застосування та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Жодних об`єктивних даних, достатніх для відступу від вказаної позиції суду, не встановлено.

Враховуючи викладене, аналізуючи обставини, якими обґрунтоване клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що наведені ним дані стосуються особи обвинуваченого, не спростовують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобіганням яким обґрунтовано необхідність продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не можуть бути визнані такими, що доводять зменшення суспільної небезпечності інкримінованого діяння і особи обвинуваченого та стати підставою для застосування при продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

А тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

Заслухавши пояснення учасників процесу, враховуючи доведеність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, запобігання яким було підставою для обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та які на теперішній час не зникли, а також те, що, на переконання суду, застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, в тому числі домашнього арешту чи особистого зобов`язання, є неможливим, позаяк з огляду на дані про особу обвинуваченого, зміст пред`явленого обвинувачення та інші конкретні обставини справи не здатне забезпечити належну процесуальну поведінку та реалізацію завдань кримінального провадження, визначених в ст. 2 КПК України, тим паче у зв`язку з військовою агресією проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, з приводу застосування особистої поруки та застави жодна особа у встановленому законом порядку не зверталась, суд приходить до висновку про доведеність підстав для продовження застосування раніше обраного запобіжного заходу та оскільки судовий розгляд справи не завершений, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також повного, всебічного та об`єктивного судового розгляду даної справи, вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою відносно нього на 60 днів та не знаходить підстав для визначення розміру застави з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 днів з 31 жовтня 2023 року по 29 грудня 2023 року включно без визначення розміру застави.

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_22 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1