Справа № 461/7740/23
Провадження № 1-кп/461/696/23
УХВАЛА

13.11.2023 року місто Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України,

в с т а н о в и в :

у провадженні колегії суддів Галицького районного суду м. Львова знаходиться обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив відвід головуючому.

Заявлений відвід прокурор мотивував тим, що головуючий не приймав участі у кримінальному провадженні №0000193 від 28.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, натомість зазначене кримінальне провадження 28.06.2023 було виділено з кримінального провадження №0000061, де головуючий приймав участь у якості слідчого судді.

Наведені обставини були виявлені прокурором під час підготовки клопотання про перелік доказів, які необхідно дослідити під час судового розгляду.

З огляду на те, що сторона обвинувачення планує під час судового розгляду використати докази які здобуті у кримінальному провадженні, у якому головуючий приймав участь у якості слідчого судді, прокурор просить відвести головуючого від участі у розгляду обвинувального акту, задля того аби уникнути будь-яким сумнівам щодо неупередженості суду, а також нівелювання можливостей оскаржувати вирок суду, незалежно від результатів судового розгляду.

Захисник відніс вирішення клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу, колегія суддів враховує наступне.

Встановлено, що головуючий у справі не брав участі у кримінальному провадженні №0000193 від 28.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України на стадії досудового розслідування.

Разом з тим, суд враховує і те, що прокурор заявив про намір використати під час розгляду обвинувального акту у даному кримінальному провадженні докази, які були отримані на підставі відповідних процесуальних рішень головуючого у іншому кримінальному провадженні №0000061, з якого були виділені матеріали кримінального провадження №0000193 від 28.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

Наведені обставини встановлені судом на початку судового розгляду до того як розпочато дослідження обставин справи по суті, а отже зазначене питання доцільно вирішити негайно, з метою усунення будь-яких сумнівів щодо об`єктивності складу суду та неупередженості судового розгляду.

Повідомлення прокурора про обсяг доказів та наведені підстави відводу фактично свідчать про те, що у даному кримінальному провадженні може виникнути ситуація коли в процесі судового розгляду будуть досліджуватись докази здобуті у іншому кримінальному провадженні на підставі рішення слідчого судді, який одночасно входить до складу суду який розглядає обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000193 від 28.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

Частиною 1 статті 76 КПК України передбачено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Статтею 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні, зокрема за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав та обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого обвинувачення, має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

В свою чергу, відповідно до п.10 ч. 1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пункт 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Наведені положення вказують на те, що поняття кримінального провадження під час досудового розслідування встановлене у ст. 76 КПК України охоплює усі процесуальні дії до моменту закриття кримінального провадження або направлення до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, положення Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» та КПК України, а також зазначені обставини справи, зокрема мотиви відводу заявлені прокурором, вказують на наявність ознак, які свідчать про доцільність відведення головуючого від розгляду обвинувального акту.

Суд виходить з того, що в ході розгляду заяви встановлено, що дійсно головуючий не брав участь у кримінальному провадженні №0000193 від 28.06.2023 в якості слідчого судді на стадії досудового розслідування.

Фактично обставини для відводу встановлені на початку судового розгляду та були повідомлені суду прокурором, який, на відміну від суду, на цій стадії провадження, володіє усією необхідною інформацією щодо змісту матеріалів кримінального провадження, обсягу доказів і джерел їх походження.

Водночас, в силу встановлених законодавчих обмежень, зокрема визначених у ч. 4 ст. 291 КПК України (надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється), суд інформацією повідомленою прокурором у належному обсязі не володів.

Суд розглядаючи заяву прокурора також враховує і категорію злочинів у яких обвинувачується ОСОБА_7 , які є особливо тяжкими і за які передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, з конфіскацію майна.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини, існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

У висновку N 3 (2002) КРЄС для Комітету Міністрів Ради Європи підкреслюється, що мета, для досягнення якої повноваження надані суддям - дати їм можливість здійснювати правосуддя шляхом застосування закону, забезпечуючи право кожної людини реалізовувати належні йому права та/або законні інтереси, яких вона була або може бути несправедливо позбавлена.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її справи в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оцінюючи доводи прокурора, суд виходить з того, що процедура судового розгляду, зокрема така її складова як неупередженість суду, повинна бути продемонстрована належним чином і не повинна викликати сумнівів у будь-якого учасника провадження або стороннього спостерігача.

Таким чином, виходячи з наведених доводів та мотивів, з метою уникнення будь-яких сумнівів щодо неупередженості суду, приймаючи до уваги зміст заяви про відвід, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Керуючись положеннями глави 3 параграфу 6 КПК України,

постановив:

Заяву задовольнити.

Відвести суддю Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 від участі у розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000193 від 28.06.2023 про обвинувачення ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3