cправа №947/10/24
провадження №1-кс/947/12/24
У Х В А Л А

03 січня 2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , у присутності секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Київського районного суду міста Одеси зі скаргою на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одеси) ТУ ДБР у м.Миколаєві про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій. В обґрунтування скарги зокрема зазначила, що у провадженні слідчого Другого відділу (за дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_4 перебувають матеріали досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000947 від 14.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України.

19.12.2023 року по вказаному кримінальному провадженню слідчий приймає постанову про відмову заявниці у задоволенні клопотання в порядку ст.220 КПК України про вчинення процесуальної дії, не розглянувши його по суті.

В обґрунтування оскаржуваної постанови слідчий посилається на те, що заявниця не має права на подання клопотання в контексті ст.220 КПК України, бо не є стороною кримінального провадження, а саме: потерпілою, і допит вказаних осіб є правом, а не обов`язком слідчого.

Вважала, що таке рішення слідчого не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону і свідчить про бездіяльність останнього з розгляду клопотання по суті.

Звертала увагу, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що останнє розпочате саме за її заявою, а підставі ч.2 ст.55 КПК України заявник користується правами потерпілого.

Крім того, оскільки рішення про відмову у визнанні її потерпілою слідчим не приймалось, вона скористалась правом потерпілої на звернення із клопотанням в порядку ст.220 КПК України.

Вказувала, що незважаючи на відсутність у слідчого ДБР постанови про відмову у визнанні її потерпілою, її клопотання відповідно до ст.220 КПК розглянуте по суті не було.

До того ж, слідчий ТУ ДБР ОСОБА_4 в оскаржуваній постанові не мотивував, що заважає йому провесті спочатку поодинокі допити ОСОБА_3 та ОСОБА_5 й згодом їх одночасний допит для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення, правильності кваліфікації за ч.3 ст.382 КК України, для чого необхідно встановити особу і посаду ОСОБА_5 , витребувати та вивчити посадову інструкцію ОСОБА_5 , щоб визначити коло її повноважень та взагалі встановити причини, з яких та не виконала судове рішення у відповідності із її резолютивною частиною, хоча зобов`язуючи внести відомості до ЄРДР, слідчий суддя в ухвалі від 05.12.2023 року вказав на наявність в її заяві обґрунтованих ознак кримінального правопорушення.

Крім того, поза увагою слідчого залишилось, що на підставі ч.1 ст.107 КПК України за клопотанням учасників процесуальної дії застосування технічних засобів фіксування є обов`язковим. Процесуальні дії охоплюють також слідчі дії (ч.1 ст.223 КПК України).

Таким чином, вважала, що слідчий дійшов передчасного висновку, оскільки відмовив у проведенні слідчих дій безпідставно.

Посилаючись на викладене, керуючись ст.307 КПК України, просила слідчого суддю: 1) постанову слідчого Другого відділу (за дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000947 від 14.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчої дії - скасувати; 2) зобов`язати слідчого Другого відділу (за дислокацією у м.Одеса) ТУ ДБР у м.Миколаєві, ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000947 від 14.12.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, вирішити її клопотання щодо допиту ОСОБА_5 в її присутності під відеофіксацію по суті у встановлений ст.220 КПК України строк.

В судове засідання заявниця не з`явилася, просила розглянути скаргу за її відсутності.

Слідчий в судове засідання також не з`явилися, про причини своєї неявки слідчого суддю не повідомили. Заперечення на скаргу до суду не подав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Неявка в судове засідання учасників кримінального провадження, на думку слідчого судді не є перешкодою для розгляду скарги на підставі наявних матеріалів, оскільки вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання та на власний розсуд розпорядилися своїм правом щодо прийняття участі в судовому розгляді.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя виходить з наступного.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні, особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником, може бути оскаржено рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

З матеріалів скарги вбачається, що слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Одеси) ТУ ДБР у м.Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженню №0000947 від 14.12.2023 року. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України, яке було розпочато на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 05.12.2023 року по справі №947/37858/23 (провадження №1-кс/947/15509/23) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Постановою слідчого від 19.12.2023 року, ОСОБА_3 було відмовлено у задоволенні клопотання по вищевказаному кримінальному провадженню, оскільки по ньому ОСОБА_3 має статус заявниці, з правами, передбаченими ст.60 КПК України, у зв`язку з чим, підстав для розгляду та задоволення клопотання не має.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. А згідно з ч.2 цієї статті, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

В той же час, з матеріалів скарги не вбачається, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.382 КК України (Невиконання судового рішення), основним безпосереднім об`єктом якого є інтереси правосуддя в частині забезпечення повного і своєчасного виконання судового рішення, було вчинено щодо ОСОБА_3 , або їй було завдало шкоди, внаслідок вказаного кримінального правопорушення.

Не надано, зі сторони заявниці, також й заяви про залучення її до провадження як потерпілої.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга заявниці є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, оскільки зі сторони заявниці не обґрунтовано, що внаслідок вчинення, кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.382 КК України їй була завдана шкода або нею була подана заява про залучення її до провадження як потерпілої.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

1. У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій - відмовити.

2. Ця ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1