№ 204/6509/23
№1-кп/204/923/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001000 від 23 серпня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Новоолексіївка Красноармійського району, Донецької області, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, раніше не судимого, такелажника 1 евакуаційного відділення 3 евакуаційного взводу евакуаційної роти ремонтно-відновлювального батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержант, який станом на 07.08.2022 року займав посаду військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрілець-снайпер 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , сержант, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року № 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року №58/2023, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 лютого 2023 року № 2915-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 10 червня 2022року №96військовослужбовцяза призовом під час мобілізації, ОСОБА_4 призначено на посаду стрілець-снайпер 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .Згідно акту службового розслідування ОСОБА_6 займає посаду заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 . Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Статтею 32 Статуту також передбачено, майор за своїми військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.Також, відповідно до ст. 70 Статуту, заступник командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення (полку) підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу батальйону (полку), за відсутності командира виконує його обов`язки.Таким чином, заступник командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпеченнявійськової частини НОМЕР_1 майор ОСОБА_6 , по відношенню до військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_4 , був прямим начальникомза своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній підлеглим майора ОСОБА_6 .Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.Згідно ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст. ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку. Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, сержант ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши групою осіб, в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин. Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України військова частина НОМЕР_1 виконує завдання за призначенням на території Донецької області. 07 серпня 2022 року сержант ОСОБА_4 , разом з іншими військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , перебували у пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби за призначення щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником. Близько 10 год. 30 хв. 07 серпня 2022 року сержант ОСОБА_4 перебуваючи за місцем збору особового складу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , отримав усний законний наказ свого прямого начальника заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , про вибуття до місця розташування підрозділу. Отримавши зазначений наказ прямого начальника - солдат ОСОБА_4 , відмовився виконувати покладені на них обов`язки військової служби. Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на підрив установленого в Збройних Силах України порядку підлеглості і принципу єдиноначальності, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, та проходячи її на посаді стрілець-снайпер 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, сержант ОСОБА_4 , перебуваючи 10 год. 30 хв. 07.08.2022 за місцем збору особового складу військової частини НОМЕР_1 у населеному пункті АДРЕСА_2 , отримав усний законний наказ свого прямого начальника заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_6 , про вибуття до місця розташування підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.402 КК України, визнав повністю і підтвердив та не оспорював обставини, зазначені в обвинувальному акті, просив суворо не карати та розглянути кримінальне провадження в порядку ст.349 КПК України, про що надав письмову заяву. У вчиненому розкаюється, просив призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, оскільки він бажає продовжувати захищати Україну.

Прокурор в судовому засіданні надав лист командира військової частини НОМЕР_1 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 і просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавленням волі на строк два роки, на підстав ст.58 КК України призначене покарання у виді позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 . Враховуючи пом`якшуючи обставини, а також, що обвинувачений продовжує військову службу та продовжує приймати участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі проведення бойових дій, незважаючи на вчинене правопорушення, ОСОБА_4 став на шлях виправлення, має необхідні якості військовослужбовця, військові облікові фахи, які є нагально необхідними у Збройних силах України.

У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали кримінального провадження №0001000, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 (а.п.114-123), постанову про визнання речовими доказами (а.п.44); протокол огляду предмету від 1804.2023 року (а.п.57-60), та визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1 ст. 65 КК України, а саме, суд призначає покарання у межах санкції ч.4 ст.402 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив тяжкий злочин за обставинами, викладеними у вироку, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який згідно інформаційного листа командира військової частини НОМЕР_1 , продовжує військову службу та продовжує приймати участь у бойових діях, забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі проведення бойових дій, незважаючи на вчинене правопорушення, ОСОБА_4 став на шлях виправлення, має необхідні якості військовослужбовця, військові облікові фахи, які є нагально необхідними у Збройних силах України.

Як пом`якшуючу покарання обставину, відповідно до ст.66 КК України, суд враховує щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем і продовжує військову службу, продовжує приймати участь у бойових діях, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії безпосередньо в районі проведення бойових дій, а також враховуючи низку обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає призначити останньому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на два роки, відповідно до ст.58 КК України, замінивши призначене покарання у вигляді двох років позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави 20% від суми грошового забезпечення ОСОБА_4 , оскільки цього буде достатньо для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувався.

Питання речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 370, 371, 373, 374, 376, 394 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком на два роки.

На підставі ст.58 КК України, призначене ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на два роки, з відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: лазерний оптичний DVD+R диск з 1 відеофайлом: WhatsApp Video 2023-04-18 at09.59.23 об`ємом 2221 кілобайт, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0001000 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0001000.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1