Провадження № 1-кп/947/289/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року Київський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000541 від 13.04.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що приблизно в грудні 2018 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, у достеменно невстановленому місці в межах міста Одеси у ОСОБА_5 , спільно з невстановленими досудовим розслідуванням особами, матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, виник прямий умисел на підробку офіційних документів, використання підроблених офіційних документів, з метою самовільного будівництва будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 562 кв. м з цільовим призначенням для садівництва, яка належить на праві власності територіальній громаді м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з грудня 2018 по 08 січня 2019 року, більш точний час встановити в ході досудового розслідування не виявилось можливим, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленими під час досудового розслідування особами, перебуваючи в достеменно невстановленому місці в межах міста Одеси, реалізуючи раніше виниклий прямий умисел на підробку офіційних документів, підробив наступні документи, а саме: довідку про резервування у Реєстрі поштового обслуговування Одеської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштової адреси об`єкту, як самостійної поштової одиниці від 09.01.2019 № 07/65001-659 на адресу: АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 420 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаними діями ОСОБА_5 підробив офіційні документи, які здатні спричиняти певні правові наслідки чи можуть бути використані як документи - доказ у правозастосовній діяльності.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч.3 ст.358 КК України - підроблення офіційних документів, які видаються підприємством та установою і надають права з метою використання його підроблювачем,вчинені за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, ОСОБА_5 10.01.2019 більш точний час в ході досудового розслідування не виявилось можливим, без жодних на те дозволів, діючи з єдиним прямим умислом, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання з метою реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, захоплення земельної ділянки та використання завідомо підроблених офіційних документів, в невстановленому під час досудового розслідування місці, за попередньою змовою групою осіб, з метою прикриття свого злочинного умислу та своєї злочинної діяльності, надав ОСОБА_6 , який в подальшому діючи від імені ОСОБА_5 , на підставі довіреності від 04.01.2019, зареєстровану в реєстрі № 82 та посвідченої приватним нотаріусом ОСОБА_7 , звернувся до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію прав і їх обтяжень (щодо права власності за ОСОБА_5 ) на будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , не маючи жодного права власності ані на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , ані на житлову будівлю, достовірно знаючи, що вказане рішення про передачу земельної ділянки стосовно останнього не приймалось, та жодного права власності на будівлю за адресою: АДРЕСА_1 відсутні, надав, тим само використав у державного реєстратора завідомо підроблені офіційні документи, а саме: довідку про резервування у Реєстрі поштового обслуговування Одеської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштової адреси об`єкту, як самостійної поштової одиниці від 09.01.2019 № 07/65001-659 на адресу: АДРЕСА_1 ; технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 420 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевказаних підроблених документів державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Одеської області ОСОБА_8 , 10.01.2019 прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 45031396, а саме: зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на житловий будинок площею 420 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358 КК України використання завідомо підроблених документів, за попередньою змовою групою осіб.

Приблизно 10.01.2019 ОСОБА_5 у порушення вимог: ч.1 ст. 376 ЦК України (в редакції станом на 01.01.2019), яка передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил; ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 01.01.2019) які передбачають, що забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів.

ч. 5. ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 01.01.2019) яка передбачає, що проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 01.01.2019), яка передбачає, що замовник має право виконувати будівельні роботи після: 1) подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; 3) видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля";

ст. 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»(в редакції станом на 01.01.2019), яка передбачає, що право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об`єктах, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), об`єктах, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт;

ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» (в редакції станом на 18.12.2017), яка передбачає, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності";

п.?13 «Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 року №?466 (в редакції станом на 28.04.2018), який передбачає, що повідомлення про початок виконання підготовчих робіт, повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, та повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1) (далі - повідомлення), повідомлення про зміну даних у зазначених повідомленнях за формою згідно з додатками 1, 2 і 2-1 до цього Порядку подається замовником (його уповноваженою особою) особисто або надсилається рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронну систему здійснення декларативних та дозвільних процедур у будівництві до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю за місцезнаходженням об`єкта не пізніше ніж за один календарний день до початку виконання підготовчих або будівельних робіт.

Таким чином, ОСОБА_5 , маючи злочинний умисел на самовільне будівництво будівлі на самовільно зайнятій земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , самовільно без належного оформлення права власності, права користування чи оренди на землю, її державної реєстрації, а також відповідних документів, які дають право виконувати будівельні роботи, реалізуючи свій прямий умисел, направлений на самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці, діючи умисно, із корисливих мотивів за попередньою змовою з невстановленими досудовим розслідуванням особами, надав державному реєстратору завідомо підроблені офіційні документи, а саме: довідку про резервування у Реєстрі поштового обслуговування Одеської дирекції публічного акціонерного товариства «Укрпошта» поштової адреси об`єкту, як самостійної поштової одиниці від 09.01.2019 № 07/65001-659 на адресу: АДРЕСА_1 ; ?технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок загальною площею 420 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому, з метою закінчення свого злочинного умислу, направленого на самовільне будівництво житлового будинку, на самовільно зайнятій земельній ділянці, ОСОБА_5 , за попередньою змовою з невстановленими на даний час особами, достовірно знаючи про існуючий порядок проектування та будівництва об`єктів, передбачений ч. 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом на 01.01.2019) виконавши п. 6 ч. 5 ст. 26 вказаного Закону, 10.01.2019 здійснив реєстрацію права власності на об`єкт містобудування, внісши до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно відомості щодо набуття права власності на двоповерхову будівлю на самовільно зайнятій ним земельній ділянці за адресою АДРЕСА_1 площею 420 кв.м. (згідно підробленого технічного паспорту) з?цільовим призначенням для садівництва, чим завдав шкоди охоронюваним законом інтересам, а саме територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України - самовільне будівництво будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Захисник ОСОБА_4 заявив суду клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 49 КК України.

В судовому засіданні захисник, посилаючись на доводи, викладені у письмовому клопотанні, підтримав клопотання та просив суд закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закрити кримінальне провадження відносно нього.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала щодо закриття кримінального провадження.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату розгляду кримінального провадження, причини неявки не повідомив. У попередні судові засідання, призначені на 06.12.2023 року і на 02.02.2024 року о 13.00 годин представник потерпілого також не з`явився, надавши заяви про проведення судових засідань у його відсутність.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_5 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин передбачених п.п. 1-3 ч.1 ст.284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати), проте обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та надав згоду на закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників провадження, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується в тому, в період часу з грудня 2018 року по 08 січня 2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 358 України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк. Зазначене кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів згідно частини 4 статті 12 КК України.

Також, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 10 січня 2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 4ст. 358 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді штрафу до п?ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Дане кримінальне правопорушення відноситься до кримінальних проступків у відповідності до частини 2 статті 12 КК України.

Крім того, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що приблизно 10 січня 2019 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 197-1 КК України, санкція якої передбачає основне покарання у вигляді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років. Вказане кримінальне правопорушення відноситься до нетяжких злочинів згідно частини 4 статті 12 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Згідно ч.2 ст.49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Крім того, з аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінальної справи у зв`язку із закінченням строків давності слідує наступне.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як підозрюваного, обвинуваченого; згода підозрюваного, обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (статті 284, 288 КПК України).

Таким чином, думка потерпілих щодо звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого у зв`язку із закінченням строків давності, не впливає на необхідність прийняття судом рішення, відповідно до вимог чинного законодавства.

Відповідно до ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями статті 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили.

Згідно із частиною 2 статті 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення злочину минуло п`ятнадцять років.

Факт ухилення особи від досудового розслідування та суду є обставиною, що виключає благополучне закінчення строків давності, і зупиняє диференційований строк, передбачений частиною 1 статті 49 КК України. Час такого ухилення дорівнює часу зупинення перебігу давності диференційованого строку, а загальний строк - п`ятнадцять років - спливає далі, незалежно від ухилення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не ухилявся від кримінальної відповідальності та не вчиняв будь-якого іншого злочину. Отже, строки давності не переривалися.

Крім того, судом встановлено, що з моменту вчинення кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , минуло: кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України більше 5 років; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України більше 3 років; кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 197-1 КК України більше 3 років.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього закриттю.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисникаОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК Україниу зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, на підставі ст.49 КК України.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000954 від 29.07.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 197-1 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення шляхом подачі апеляції через Київський районний суд м.Одеси.

Суддя ОСОБА_1