450/2414/23
1-в/465/506/23
У Х В А Л А

судового засідання

12.12.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1

в с т а н о в и в:

Голова ЛПК КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 звернувся в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви покликаються на те, що ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року, до якої застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

13.11.2023 року пацієнтка ОСОБА_6 повторно оглянута лікарсько-психіатричною комісією 24-го відділення, яка дійшла до висновку, що ОСОБА_6 страждає на шизоафективний розлад, маніакальний тип, період ремісії(F25.0). Враховуючи позитивну терапевтичну динаміку в психічному стані пацієнтки, редукцію продуктивної психосимптоматики, відсутність страхів, тривоги, стабільний рівень настрій, відновлення критики до скоєного кримінального правопорушення, розуміння в необхідності в постійному прийомі підтримуючого літання, вдалося досягти стану ремісії.

Комісія лікарів-психіатрів пришла до висновку, що за своїм психічним станом продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зав`язку чим, просить заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника ОСОБА_4 підтримала заяву на предмет зміни ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просила її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №248 від 13.11.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні заяву підтримала та пояснила, що її стало краще, вона хоче додому та буде лікуватись амбулаторно за місцем свого проживання.

Захисник у судовому засіданні заяву психіатричного закладу підтримала та вказала, що така має можливість лікуватись амбулаторно за місцем свого проживання та те, що її мати або бабця будуть здійснювати за нею догляд у разі змінити застосування примусових заходів медичного характеру. Просить змінити ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру на надання її амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та те, що її стан покращення має тимчасовий характер. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинила суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки діяння, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст. 309 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність її дій і її особи в цілому.

Так, ОСОБА_6 знаходиться на примусовому лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на підставі ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 травня 2023 року, до якої застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №248 від 13.11.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що момент огляду ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням Діагноз: F25.0 Шизоафективний розлад, маніакальний тип, з компенсацією хворобливих проявів, неповна ремісія С. Враховуючи стійку та якісну ремісію захворювання, повну редукцію продуктивної психосимптоматики, відсутністю страхів, тривоги, стабільний рівний настрій, відновлення критики до скоєного кримінального вчинку, розуміння необхідності в постійному прийомі підтримуючого лікування, рекомендовано надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні лікуючим лікарем-психіатром, представником заявника було підтверджено, що ОСОБА_6 для забезпечення стабільного її стану психічного здоров`я потребує постійного приймання медичних препаратів, які вона зможе приймати під контролем лікарів, чи осіб, які б могли забезпечити нагляд за нею для прийняття ліків.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст. 309 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням.Діагноз: F25.0 Шизоафективний розлад, маніакальний тип, з компенсацією хворобливих проявів, неповна ремісія С.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів №248 від 13.11.2023 відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим(менше одного року), а тому не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що вона спроможна дотримуватися підтримуючого лікування вдома.

А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що вона не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, по даній справі відсутні підстави брати до уваги долучені заяви ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 12.10.2023 року щодо впливу на поведінку ОСОБА_6 у разі зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку), оскільки як з`ясовна у судовому засіданні, що її стан здоров`я не покращився, вона продовжує страждати захворюванням.Діагноз: F25.0 Шизоафективний розлад, маніакальний тип, з компенсацією хворобливих проявів, неповна ремісія С.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

постановив:

у задоволенні заяви КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психічної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 18 грудня 2023 року об 15 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1