ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/796/22 Номер провадження 11-кп/814/1366/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000293 за апеляційними скарг ами обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодноразово судимого, останній раз:

17.04.2018 Куп`янським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 2 місяці позбавлення волі, звільненого 05.04.2022 після відбуття строку покарання,

засуджено за ч.1 ст.121 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Вирішено питання щодо запобіжного заходу, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_8 31.05.2022 приблизно о 21.00 год перебуваючи в санаторії «Бермінводи» за адресою АДРЕСА_3, в якій проживав разом з ОСОБА_9 , після вживання настойки «Бояришник» з ОСОБА_9 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, під час усного конфлікту, завдав ОСОБА_9 не менше п`яти ударів обома руками в область голови та обличчя, після чого наніс три удари лівою ногою в область шиї та більше п`яти разів в область грудної клітини лівою ногою, а саме в бік проекції ребер з правого та лівого боку. У результаті дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_9 спричинено тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми грудної клітини, у вигляді переломів 7, 8, 9 ребер зліва та 8, 9 ребер справа, що ускладнилася лівобічним гемопневмотораксом, пневмомедіастінумом та підшкірною емфіземою з обох сторін, а також у вигляді закритого перелому кісток носу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

На вирок суду обвинувачений подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в його діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що в судовому засіданні не доведено його вини у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд не допитував потерпілого, свідків, експертів, не досліджував матеріали справи чи речові докази, тому при ухваленні рішення допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження.

При цьому зазначив про призначення йому занадто суворого покарання.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 роки. В іншій частині вирок залишити без змін.

Свою апеляційну скаргу обґрунтував тим, що призначене покарання є занадто суворим. Суд не врахував особу обвинуваченого, який ріс як сирота у будинку інтернаті, без батьківського піклування, не має жодних рідних, через збройну агресію РФ не мав можливості жити за місцем проживання, був відселений у санаторій, де і познайомився з потерпілим, а також те, що ОСОБА_8 свою вину визнав, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, після вчинення діяння, усвідомив наслідки вчиненого кримінального правопорушення, викликав для потерпілого медичну допомогу та купив йому ліки, відсутні обставини, які обтяжують покарання. Тому вважає, що ОСОБА_8 може бути призначено мінімальне покарання за вчинений злочин та звільнено від його відбування на підставі ст. 75 КК України.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу захисника та прохав пом`якшити призначене йому покарання, захисника в підтримку своєї апеляційної скарги, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним.

Зі звукозапису судового засідання вбачається, що обвинуваченому належним чином роз`яснено обвинувачення та обвинувачений під час розгляду кримінального провадження беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення, відповідно до обвинувачення, та не заперечував проти розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд першої інстанції переконався у правильності розуміння ОСОБА_8 змісту обвинувачення, у добровільності його позиції, а також роз`яснив обвинуваченому порядок оскарження.

Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти викладених в обвинувальному акті обставин, суд першої інстанції у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_8 були роз`яснені умови та наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, у тому числі і те, що він буде позбавлений права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Судове засідання було проведено за участі захисника, який також не заперечував щодо такого порядку розгляду справи.

Тому доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого щодо оскарження фактичних обставин справи, колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності, оскільки зазначені обставини апеляційному оскарженню та перегляду не підлягають.

З приводу покарання, справедливість якого оскаржують апелянти, необхідно зазначити, що статтею 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності до статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Всупереч доводам апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника, суд першої інстанції при призначенні покарання повністю дотримався вимог зазначених норм кримінального закону.

Призначаючи покарання, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також, судом першої інстанції враховано дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_8 , який неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень.

Доводи захисника про активне сприяння розкриттю злочину не знайшли підтвердження, так як така обставина органом досудового розслідування не встановлена.

Інших доводів, які б могли бути підставою для скасування чи зміни вироку, обвинуваченим та його захисником не наведено.

Врахувавши зазначені обставини, суд першої інстанції обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 мінімальне покарання, установлене санкцією інкримінованого злочину, відповідно до положень КК України, у виді позбавлення волі.

Таке покарання відповідає принципу індивідуалізації покарання, з огляду на вимоги ст. 50 КК України узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній меті покарання, за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі, передбачені ним обставини у їх сукупності, і підстав вважати оскаржуваний вирок занадто суворим, як про це зазначає обвинувачений, колегія суддів не вбачає.

Також, враховуючи вказані вище обставини, колегія суддів не вбачає підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, як просить про це його захисник, так як підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду виявлене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання, який суд може зробити, зокрема з відомостей про вчинені особою кримінальні правопорушення.

Тому суд дійшов правильного висновку, що виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе.

Будь - яких істотних порушень кримінально-процесуального законодавства, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вказане, підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це ставиться питання в апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 08 листопада 2022 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, що тримається під вартою - в той самий строк, з дня отримання копії судового рішення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4