КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/1376/23Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/3343/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002464, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Василькова Київської області, зареєстрованого та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє 30.12.2013 вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки, та покладено на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він 17.10.2022 приблизно о 02 год., перебуваючи за адресою: проспект Академіка Глушкова, 45, в місті Києві, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, за допомогою заздалегідь підготовлених предметів від`єднав колеса від автомобіля «Deo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 та розпорядився ними на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 4875 грн.

В поданій апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду скасувати через неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що суд, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, належним чином не врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, а саме те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, має не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, що свідчить про неможливість виправлення ОСОБА_7 без реального відбування ним покарання.

Також вважає, що суд необґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, оскільки визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань на підтвердження інформації, яка вже встановлена органом досудового розслідування з інших джерел, не свідчить про активність та ініціативність винного у сприянні правоохоронним органам та суду.

Зазначає, що посилання суду на відсутність у потерпілого моральних та матеріальних претензій до обвинуваченого є непереконливим, оскільки місцезнаходження майна було встановлено слідчим під час досудового розслідування та у подальшому повернуто власнику для зберігання до завершення кримінального провадження.

За наведених обставин вважає, що суд неправильного застосував положення ст.75 КК України та звільнив обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

За результатами апеляційного розгляду просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. В решті вирок суду просить залишити без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, обвинуваченого, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги та вважав вирок суду законним і обґрунтованим, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_7 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, а тому правомірно розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.4 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому у відповідності до положень ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються.

Відповідно до положень ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, офіційно не працює, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей та батька похилого віку, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням встановлених обставин та тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, позиції потерпілого, який не наполягав на позбавлення ОСОБА_7 волі, оскільки йому відшкодовані завдані злочином збитки шляхом повернення викраденого майна, суд першої інстанції дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства, а тому на підставі положень ст.75 КК України звільнив його від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду про можливість звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, з огляду на наступне.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до положень ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Звільняючи ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції обґрунтовано врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного, наявність обставин, що пом`якшують його покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а тому обґрунтовано та на законних підставах дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Доводи прокурора про те, що суд необґрунтовано визнав обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , активне сприяння розкриттю злочину, не відповідають фактичним обставинам провадження, оскільки із матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений визнавав свою провину у вчиненому, надавав послідовні показання щодо обставин, за яких було вчинено крадіжку коліс, які він в подальшому продав.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що він щиро кається та шкодує про вчинене, скоїв злочин внаслідок збігу важких життєвих обставин через відсутність роботи та засобів для існування. На даний час став на шлях виправлення, періодично з`являється для реєстрації до уповноваженого органу, проходить курс лікування від наркоманії, має на утриманні неповнолітніх дітей та батька похилого віку.

В поданій апеляційній скарзі прокурор також зазначає про непереконливість висновків суду про відсутність у власника майна матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого, оскільки місцезнаходження майна було встановлено та у подальшому повернуто потерпілому для зберігання.

Такі твердження прокурора не відповідають дійсності, оскільки в матеріалах провадження наявна заява потерпілого ОСОБА_9 про те, що він матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_7 не має, при призначенні покарання покладається на розсуд суду.

Як вважає колегія суддів, переконливих доводів про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме положень ст.75 КК України, що призвело до м`якості призначеного обвинуваченому покарання з апеляційної скарги не вбачається та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання з випробуванням, а тому вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 залишає без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - без задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2023 року, ухвалений щодо ОСОБА_7 , залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3