Провадження № 1-кп/344/1289/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2023 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши під час підготовчого судового засідання кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ворона Коломийського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , з вищою освітою, вдівця, непрацюючого, пенсіонера, особи з інвалідністю ІІ групи, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

Так, 28 серпня 2023 року приблизно о 19год. 30хв. водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює здатність належним чином реагувати на зміну дорожньої обстановки, керуючи автомобілем марки «Маzda СХ-7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , в світлу пору доби рухався ділянкою проїзної частини дороги по вул. Є. Коновальця зі сторони вул. С. Петлюри в напрямку вул. С. Бандери в м. Івано-Франківськ. Ділянка дороги, по якій рухався ОСОБА_5 , має по дві смуги для руху в кожному напрямку, зустрічні потоки транспортних засобів поділені між собою дорожньою розміткою 1.3 Правил дорожнього руху України, а попутні смуги руху розділені між собою дорожньою розміткою 1.5 ПДР України. В цей час, у попутному напрямку із автомобілем марки «Маzda СХ-7» реєстраційний номер НОМЕР_2 , правою смугою рухався інший автомобіль. При наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований неподалік будинку № 142 по вул. Є. Коновальця в м. Івано-Франківськ та позначений інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1 та 5.38.2 «Пішохідний перехід» і дорожньою розміткою 1.14.2 «зебра» ПДР України, водій автомобіля, який рухався у правій смузі руху зупинився та надавав перевагу у русі пішоходу ОСОБА_4 , який перетинав проїзну частину дороги по пішохідному переході з права на ліво, відносно напрямку руху транспортних засобів. При наближенні до цього ж пішохідного переходу водій ОСОБА_5 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості руху, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не надав перевагу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека та вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_4 . При цьому, водій ОСОБА_5 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 2.3.б), згідно з яким для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі; п. 2.9.а), відповідно до якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин; п. 4.16.а) в якому зазначено, що пішоходи мають право на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора; п. 12.1., згідно з яким під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу контролювати його рух та безпечно керувати ним; п. 12.3., який зобов`язує водія у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників об`їзду перешкоди; п. 18.1., відповідно до якого водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека; п. 18.4., згідно з яким якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

В результаті порушення ОСОБА_5 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичного експерта отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми лівої гомілки з закритими переломами великогомілкової та малогомілкової кісток в нижній третині, саднами в ділянках гомілки, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

11 жовтня 2023 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

Прокурор не заперечив угоду про примирення, укладену 11 жовтня 2023 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , просив таку затвердити.

Потерпілий ОСОБА_4 просив суд затвердити укладену угоду про примирення між ним та обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно в повній мірі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся та пояснив, що завдані збитки потерпілому він добровільно відшкодував, просив суд затвердити угоду про примирення від 11 жовтня 2023 року, наслідки укладення та затвердження якої, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього, йому зрозумілі.

Захисник обвинуваченого також просила суд затвердити укладену 11 жовтня 2023 року між потерпілим та обвинуваченим угоду про примирення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, дослідивши матеріали кримінального провадження з цього приводу, суд вважає, що угоду про примирення, укладену 11 жовтня 2023 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 слід затвердити, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 469 КПК України угода про угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, згідно з ст. 12 КК України є нетяжким злочином, внаслідок якого шкода завдана інтересам окремих осіб.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні безпосередньо просив суд затвердити укладену угоду про примирення між ним та обвинуваченим.

Суд зазначає, що дана угода відповідає вимогам, які ставляться до угоди про примирення, що передбачені ст.ст. 469, 471 КПК України, в тому числі щодо міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Обставин, які б вказували на необхідність відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про можливість затвердження наданої сторонами угоди суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином; характеризуючі дані про обвинуваченого; його вік; незадовільний стан здоров`я (є особою з інвалідністю ІІ групи), майновий його стан; він не працює; пенсіонер; вдівець; на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває; позитивно характеризується Івано-Франківським осередком наукового товариства ім. Шевченка; він вперше притягується до кримінальної відповідальності - раніше не судимий, а також відсутність будь-яких претензій у потерпілого.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає повне та беззастережне визнання вини, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Отже, враховуючи вищенаведене та виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд вважає, що узгоджене з врахуванням вимог ст. 69 КК України сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді штрафу в розмірі 3 (трьох) тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, з позбавленням права керувати транспортним засобами строком на 3 (три) роки, - буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати покласти на обвинуваченого, а долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Арешт, накладений на майно, - скасувати.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 судом не обирався.

Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 368, 373, 374, 474, 475, 615 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення, укладену 11 жовтня 2023 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави 1912 (одну тисячу дев`ятсот дванадцять) гривень процесуальних витрат в кримінальному провадженні за проведення експертизи.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписами (постанова слідчого від 31 серпня 2023 року), - зберігати в матеріалах кримінального провадження сторони обвинувачення; автомобіль марки Mazda CX-7 реєстраційний номер НОМЕР_2 (постанова слідчого від 28 серпня 2023 року), повернути ОСОБА_5 .

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 серпня 2023 року на автомобіль марки Mazda CX-7 реєстраційний номер НОМЕР_2 , - скасувати.

Вирок може бути оскаржено лише з підстав, передбачених у ч. 3 ст. 394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення, інші учасники судового провадження мають право отримати його копію в суді.

Головуючий-суддя ОСОБА_1