Дата документу 13.12.2023
Справа № 334/8567/23
Провадження № 1-кп/334/750/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя кримінальне провадження № 0001474 від 20.07.2023 за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, інваліда ІІ групи, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 15.07.2021 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді 100годин виправних робіт;

- 25.01.2022 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком два роки. Вироком Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023 призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71, п.4 ч.1 ст.72 КК України призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 12 днів позбавлення волі;

- 24.03.2023 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 4-х років 12-ти днів позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 04.10.2023, вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2023 в частині призначеного покарання скасовано, ОСОБА_4 призначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у вигляді 3 місяців арешту. На підставі ч.1 ст. 71, п.1 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, не має на утриманні малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На початку червня місяця 2023 року (точніше досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, в нічний час направився до будинку АДРЕСА_2 , при цьому заздалегідь взявши з собою знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме розкладний ніж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення кабельно - провідникової продукції, знаходячись за вище вказаною адресою, побачив металеві люки кабельних колодязів № 52-1077, Б/Н, які він за допомогою власної фізичної сили відкрив, після чого ОСОБА_5 проник до підземної кабельної каналізації, а саме сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку АТ «Укретелеком», скориставшись тим, що його дії лишаться непоміченими, де за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя, а саме ножа, зрізав фрагменти кабелю зв`язку марки ТПП 10х2х0,4, загальною довжиною 36м. 25см., вартістю 581 гривня 81 копійка, та фрагменти кабелю ТПП 10х2х0,4, загальною довжиною 32м. 74см., вартістю 720 гривень 28 копійок, які на праві власності належать АТ «Укртелеком», з метою подальшого викрадення.

Виконавши всі дії, направлені на таємне викрадення кабелів, ОСОБА_5 зник з місця вчинення ним злочину, тим самим спричинивши своїми діями матеріальної шкоди АТ «Укртелеком» на загальну суму 1302 гривень 09 копійок.

Крім того, в середині червня місяця 2023року ( точніше досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, в нічний час направився до будинку АДРЕСА_5 , при цьому заздалегідь взявши з собою знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме розкладний ніж, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення кабельно - провідникової продукції, знаходячись за вище вказаною адресою, побачив металеві люки кабельних колодязів № Б/Н, № Б/Н, які він за допомогою власної фізичної сили відкрив, після чого ОСОБА_5 проник до підземної кабельної каналізації, а саме сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку АТ «Укретелеком», скориставшись тим, що його дії лишаться непоміченими, де за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя, а саме ножа, зрізав фрагменти кабелю зв`язку марки ТПП 10х2х0,4, загальною довжиною 51м., вартістю 818 гривень 55 копійок, які на праві власності належать АТ «Укртелеком», з метою подальшого викрадення.

Виконавши всі дії, направлені на таємне викрадення кабелів, ОСОБА_5 зник з місця вчинення ним злочину, тим самим спричинивши своїми діями матеріальної шкоди АТ «Укртелеком» на вище зазначену суму.

Окрім того, 19 липня 2023 року, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, яка полягала у викраденні кабельно - провідникової продукції, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, приблизно 23 годині 00 хвилин, направились до будинку АДРЕСА_6 , при цьому заздалегідь взявши з собою знаряддя для вчинення кримінального правопорушення, а саме розкладний ніж.

Так, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , у вказаний день, приблизно о 23 годині 30 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення кабельно - провідникової продукції, знаходячись за вище вказаною адресою, побачили металеві люки кабельних колодязів № 52-1518, № 52-1521, які вони за допомогою власної фізичної сили відкрили, після чого ОСОБА_5 проник до підземної кабельної каналізації, а саме сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку АТ «Укртелеком», скориставшись тим, що його дії лишаться непоміченими, де, за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя, а саме ножа, зрізав фрагменти кабелю зв`язку ТПП 10х2х0,4, загальною довжиною 35м. 85см., загальною вартістю 663 гривні 22 копійки, які на праві власності належать АТ «Укртелеком», які передав ОСОБА_4 з метою подальшого викрадення.

В той час, коли ОСОБА_5 знаходився у кабельному колодязі, а ОСОБА_4 змотував зрізаний ними кабель зв`язку, їхня злочинні дії були помічені працівниками патрульної поліції УПП в Запорізькій області ДПП, які затримали останніх на місці вчинення кримінального правопорушення разом з викраденим майном.

Крім того, 01 вересня 2023року, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, яка полягала у викраденні кабельно - провідникової продукції, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, приблизно 00 годин 00 хвилин, направились до будинку АДРЕСА_6 .

Так, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , у вказаний день, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення кабельно - провідникової продукції, знаходячись за вище вказаною адресою, побачили металеві люки кабельних колодязів № 52-1518, № 52-1521, які вони за допомогою власної фізичної сили відкрили, після чого ОСОБА_5 проник до підземної кабельної каналізації, а саме сховища для зберігання кабелів діючих ліній зв`язку АТ «Укртелеком», скориставшись тим, що його дії лишаться непоміченими, де за допомогою заздалегідь заготовленого знаряддя, а саме ножа, зрізав фрагменти кабелю зв`язку ТПП 10х2х0,4, загальною довжиною 82,5м., загальною вартістю 1059 гривень 30 копійок, які на праві власності належать АТ «Укртелеком», які передав ОСОБА_4 з метою подальшого викрадення.

Витягнувши з вказаних колодязів вказану кількість кабелів, та змотавши їх ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 покинули місце скоєння злочину, тим самим отримали реальну можливість вільно розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши АТ «Укртелеком» шкоди на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі та дав відповідні свідчення. У скоєному щиро розкаявся.

Допитаний в судовому засіданні по суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі та дав відповідні свідчення. У скоєному щиро розкаявся.

Визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченими та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд вважає вину ОСОБА_4 доведеною, і кваліфікує його дії по епізоду від 19.07.2023 за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану; по епізоду від 01.09.2023 за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Також суд вважає вину ОСОБА_5 доведеною, і кваліфікує його дії по епізодам, скоєним в червні 2023 за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану; по епізоду від 19.07.2023 за ч.2 ст.15 ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану; по епізоду від 01.09.2023 за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року (із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №8 від 12 червня 2009 року), визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, які, відповідно до вимог ст.12 КК України, відносяться до тяжких злочинів.

Також, згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Отже ці дані підлягають обов`язковому врахуванню. Крім того, під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК України.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є вчинення злочину повторно.

Відповідно до ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , є щире каяття та добровільне відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Крім того, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує його відношення до вчиненого, дані про його особу, те що останній раніше був засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, знову скоїв корисливі кримінальні правопорушення. У зв`язку з чим, суд вважає, що обвинувачений схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, і його виправлення не можливе без ізолювання від суспільства. Однак, враховуючи, що обвинувачений вину свою визнав, у скоєному щиро розкаявся, добровільно відшкодував збитки, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом другої групи з дитинства, і вважає можливим не призначати ОСОБА_4 покарання в максимальних межах, передбачених санкціями ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України.

Крім того, матеріалами кримінального провадження встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 був засуджений 24.03.2023 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст. 309, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 12 днів позбавлення волі. Вироком Запорізького апеляційного суду від 04.10.2023 року, вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 24.03.2023 скасовано в частині призначеного покарання, ОСОБА_4 визначено покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді 3-х місяців арешту. На підставі ч.1 ст.71, п.1.ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023, остаточно визначено покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до встановлених обставин кримінального провадження, кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст.15 ч.4 ст.185, ч.4 ст.185 КК України вчинені ОСОБА_4 19.07.2023 та 01.09.2023, тобто після постановлення вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2023.

Відповідно роз`яснень, які містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", які передбачають, що коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також, коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили, покарання призначається за сукупністю вироків.

Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.06.2020 у справі № 766/39/17, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили. При цьому скасування судом апеляційної інстанції такого попереднього вироку в частині призначеного покарання з підстав неправильного звільнення від відбування покарання або у зв`язку з необхідністю призначити більш суворе покарання не перешкоджає застосуванню ст. 71 КК України, оскільки в такому разі апеляційний суд не спростовує висновків суду першої інстанції щодо винуватості особи у вчиненні злочину і не скасовує вирок в цій частині, а навпаки посилює покарання чи вказує на необхідність його відбування реально.

Таким чином покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити за правилами ст.71 КК України, враховуючи роз`яснення, які містяться в п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" та правову позицію, що викладена у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 01.06.2020 (справа №766/39/17, провадження № 51-8867кмо18).

Суд, вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує його відношення до вчиненого, визнання своєї вини, характер та обставини вчинених кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин, з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність обставин, що його обтяжують, суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а за ч. 4 ст. 185 КК України - в межах передбаченої санкції.

Остаточне покарання необхідно визначити відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Крім того, відповідно роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23.12.2005 року «Про практику розгляду судами справ про звільнення особи від кримінальної відповідальності», згідно з якими щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює бажання виправити ситуацію, відшкодовує заподіяну злочином шкоду.

Тому, враховуючи, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень, щиро розкаявся, а також думку прокурора та потерпілої сторони, які не наполягали на суворому покаранні, і вважає за необхідне обрати йому покарання без ізолювання від суспільства, з призначенням покарання зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України, та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає, оскільки ОСОБА_5 судом призначається покарання, не пов`язане з позбавленням волі, а ОСОБА_4 вже відбуває покарання у виді позбавлення волі за вироком Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023року.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України, статочне покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначити, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі строком на 5 років 2 місяці.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання покарання, призначеного за даним вироком, з покаранням, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 24.03.2023, скасованого в частині призначеного покарання вироком Запорізького апеляційного суду від 04.10.2023, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати, строк покарання обчислювати за вироком Запорізького апеляційного суду від 13.02.2023року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Остаточне покарання ОСОБА_5 за сукупністю злочинів визначити, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки, та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирати.

Речові докази: фрагменти кабелю марки ТПП 10х2х0,4 загальною довжиною 82,5м; сумка чорного кольору текстильна з ременем через плече, мобільний телефон «Xiaomi redmi miui global 12.0.16»; чохол чорного кольору від мобільного телефону; сім-карта, павер банк чорного кольору та два шнури білого кольору, стартові пакети мобільного оператора «Київстар» у кількості 6шт., стартовий пакет мобільного оператора «ВФ Україна», які передані на зберігання в камеру схову Запорізького РУП, - повернути власникам за належністю. Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 28.07.2023, якою накладено арешт на зазначене майно, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Копію вироку після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_1