печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001470 від 28.12.2022 року та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001470 від 28.12.2022 року та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування вимог скарги адвокат вказує наступне.

09 червня 2023 року слідчим слідчої групи слідчих ГСУ національної поліції України ОСОБА_5 , в Пункті Пропуску Порубне Чернівецької митниці в порядку частини 3 статті 233 КПК України було проведено обшук у салоні вантажного автомобіля марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Слідчим слідчої групи слідчих ГСУ Національної поліції України ОСОБА_5 , згідно протоколу обшуку від 09.06.2023 року вилучено вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., напівпричіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 та передано на зберігання Чернівецькій митниці за адресою Чернівецька область, Чернівецький район, село Тереблече, вул. Головна 2к.

22.06.2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва на підставі клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ національної поліції України, яке надійшло до суду 16.06.2023 року постановлено ухвалу про надання дозволу старшому слідчому в ОВС ГСУ НП України на проведення обшуку та вилучення тягача марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом марки «SCHMITZ» д.р.н.з НОМЕР_2 , а також вантажу та супровідних документів.

23 червня 2023 року на адресу старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 направлено заяву-клопотання про прийняття постанови про повернення вилученого майна, а саме повернення вантажного сідлового тягача іноземного виробництва марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 року виробництва, причіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в. законному володільцю, який належать на праві власності ОСОБА_4 , та зберігається на території Чернівецької митниці Держмитслужба України «ПП Порубне».

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року справа № 757/33803/23-к скасовано постанову від 12.07.2023 року про відмову у задоволенні клопотання про повернення вилученого майна, вантажного сідлового тягача іноземного виробництва марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в. законному володільцю, які належать на праві власності ОСОБА_4

30 вересня 2023 року на адресу старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 направлено Рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 серпня 2023 року справа № 757/33803/23-к яким скасовано постанову від 12.07.2023 року, а також заяву-клопотання про прийняття постанови про повернення вилученого майна.

07 листопада 2023 року в приміщенні ГСУ НП України в м. Києві особисто у старшого слідчого ОСОБА_6 отримано Постанову про відмову в задоволенні клопотання про повернення майна вищезазначених транспортних засобів, які належать ОСОБА_4 , а також копію ухвали Печерського районного суду міста Києва від 22 червня 2023 року про надання дозволу на обшук та вилучення майна ТЗ, які належать ОСОБА_4 .

04 листопада 2023 року старшим слідчим в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 прийнято постанову про відмову в задоволенні клопотання про повернення вилученого майна власнику ОСОБА_4 .

Вважаємо, що в діях старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 , слідчого слідчої групи слідчих ГСУ НП України старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 в частині не повернення вилучених - транспортних засобів зокрема - вантажного автомобіля марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZд.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 та використовуються в господарській діяльності пов`язаної з перевезенням міжнародних вантажів згідно заявок на перевезення є бездіяльність, що суперечать вимогам КПК України та грубо порушують право власності юридичних осіб та фізичних осіб власників, перешкоджають здійсненню господарської діяльності, не виконання рішень суду щодо надання відповідних доказів, за що передбачена кримінальна відповідальність.

ОСОБА_4 є Фізична особа-підприємець, яка займається господарською діяльністю з перевезення вантажів автомобільним транспортом. На праві приватної власності має вантажний автомобіль іноземного виробництва марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 року виробництва, причіп SCHMITZд.р.н. НОМЕР_6 , 200 року випуску, який використовує в господарській діяльності.

Внаслідок неповернення транспортних засобів, які на праві приватної власності належать ФОП ОСОБА_4 , останній спричинено матеріальну шкоду в сумі 306568,49 грн.

Крім того у слідства відсутні будь які докази того, що саме вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZд.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 ,використовувались нею під час будь-якої протиправної діяльності.

Очевидних даних про те, що вищевказаний автомобіль та причеп містять відомості протиправної діяльності, дозвіл на відшукання в яких надано слідчою суддею ухвалою від 22.06.2023, не вбачається.

Так, якщо слідчий або прокурор на наступний день після тимчасового вилучення майна не звернувся до суду із клопотання про його арешт, то за імперативною нормою КПК України таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої воно було вилучено.

На даний час власнику майна ОСОБА_4 не повідомлялось про звернення слідчого або прокурора з клопотання до слідчого судці про накладення арешту на вилучене в нього вищезгадане майно.

За інформацією старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_6 від 12 липня 2023 року відомо, що арештна вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні не накладався.

У судове засідання адвокат не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити з підстав викладених у ній.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Головного Слідчого управління Національної поліції України знаходиться кримінальне провадження № 0001470 від 28.12.2022 року.

09 червня 2023 року слідчим слідчої групи слідчих ГСУ національної поліції України в Пункті Пропуску Порубне Чернівецької митниці в порядку частини 3 статті 233 КПК України було проведено обшук у салоні вантажного автомобіля марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZ д.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 , за результатми якого виявлено та вилучено вищевказане майно.

22.06.2023 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва на підставі клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ національної поліції України, постановлено ухвалу про надання дозволу на проведення обшуку та вилучення тягача марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 , із спеціалізованим напівпричепом марки «SCHMITZ» д.р.н.з НОМЕР_2 , а також вантажу та супровідних документів.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Виходячи із цих положень, можна зробити висновок про два види тимчасово вилученого майна: (1) майно, яке відповідає критеріям ч. 2 ст. 167 КПК України, і (2) вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України.

Згідно з п. 6 ч. 2 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи повинна містити відомості про речі, документи або осіб, для виявлення яких проводиться обшук.

Разом з тим, речі і документи, які вилучаються під час обшуку, в залежності від зазначення їх в ухвалі на обшук, можуть мати різний статус. Це обумовлює різницю в його подальшому процесуальному оформленні у кримінальному провадженні і, відповідно, відмінність в питанні повернення власнику.

Так, майно, щодо якого ставиться питання про повернення, прямо зазначено в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, а отже, таке майно не має правового статусу тимчасово вилученого майна і, на перший погляд, щодо нього не має ставитися питання про арешт.

Разом з тим, у відповідності до ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Очевидно, що ухвала, якою надається дозвіл на обшук, таким судовим рішенням, спрямованим на обмеження права власності, не є. Адже відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою: виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Положення ст. 235 КПК України встановлюють вимоги до ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи. В такій ухвалі, серед іншого, мають зазначатися речі, документи або осіб, для виявлення (прим.: а не вилучення) яких проводиться обшук.

Ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз. В свою чергу, тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном можливе внаслідок арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Арешт може застосовуватися до майна, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Отже, норми КПК України передбачають єдиний вид судового рішення, спрямованого на обмеження права власності особи під час досудового розслідування, - ухвалу про арешт майна (ч. 5 ст. 173 КПК України).

Так, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік майна, на яке накладено арешт; підстави застосування арешту майна; перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

За таких обставин судовий контроль під час розгляду клопотання про дозвіл на проведення обшуку не може одночасно поширюватися і на вирішення питання про обмеження права власності особи, у якої цей обшук буде проведений. Адже предметом судового контролю в першому випадку є легітимність, необхідність і пропорційність втручання у право особи на приватність (в першу чергу, недоторканність житла чи іншого володіння особи), в той час як обмеження права власності потребує окремого судового вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися на умовах, передбачених законом, має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Так, власник майна, вилученого під час обшуку, якщо дозвіл на відшукання відповідних речей і документів прямо наданий слідчим суддею в ухвалі позбавлений можливості відновити своє законне право на мирне володіння майном, адже КПК України містить лише три процесуальні механізми, за допомогою яких володілець може ставити перед слідчим суддею питання про обґрунтованість обмеження права власності: 1) заперечення арешту майна при розгляді відповідного клопотання і обґрунтування своєї позиції в судовому засіданні; 2) звернення з клопотанням про скасування арешту майна з доведенням того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано; 3) оскарження бездіяльності щодо повернення тимчасово вилученого майна.

Отже, якщо прийняти нормативно запропоновану концепцію, що речі, на відшукання яких надано дозвіл в ухвалі слідчого судді, не є тимчасово вилученим майном, і для подальшого утримання їх органом досудового розслідування не потрібне застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження, власник цих речей залишається без належної правової процедури для захисту свого права власності в межах кримінального провадження.

Вважаю, що це суперечить завданням кримінального провадження, крім того, досудове розслідування є динамічним процесом, в рамках якого актуальність та необхідність перебування вилученого на законних підставах майна може змінюватись. Враховуючи викладене, на вилучене під час обшуку майно, дозвіл на відшукання якого прямо наданий слідчим суддею, необхідно поширювати режим тимчасово вилученого майна з відповідними наслідками - накладення арешту або повернення особі, у якій воно було вилучене.

Так, ухвалою слідчого судді надано дозвіл на обшук з метою, в тому числі, вилучення майна. В світлі конкретних обставин цієї справи, вирішуючи питання про повернення майна слідчому судді належить визначити чи наявні в органу досудового розслідування підстави для подальшого утримання цього майна не лише з огляду на наявність правової підстави - ухвали слідчого судді (адже вона формально наявна), а виходячи з відношення вилученого майна до кримінального провадження.

Слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 є Фізична особа-підприємець, яка займається господарською діяльністю з перевезення вантажів автомобільним транспортом. На праві приватної власності має вантажний автомобіль іноземного виробництва марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 року виробництва, причіп SCHMITZд.р.н. НОМЕР_6 , 200 року випуску, який використовує в господарській діяльності.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 не має статусу підозрюваної у кримінальному провадженні № 0001470 від 28.12.2022 року.

В свою чергу вилучене майно утримується вже понад пів року, а внаслідок неповернення транспортних засобів, які на праві приватної власності належать ФОП ОСОБА_4 , останній спричинено матеріальну шкоду

Слідчим не наведено доказів, які б свідчили, що таке майно має хоч якесь відношення до розслідуваного кримінального провадження, а отже приходжу до висновку, що у слідства відсутні будь які докази того, що саме вантажний автомобіль марки «DAF» державний номер НОМЕР_1 2007 р.в., причіп SCHMITZд.р.н.з НОМЕР_2 , 2005 р.в., які на праві приватної власності належать ОСОБА_4 ,використовувались нею під час будь-якої протиправної діяльності.

Очевидних даних про те, що вищевказаний автомобіль та причеп містять відомості протиправної діяльності, дозвіл на відшукання в яких надано слідчою суддею ухвалою від 22.06.2023, не вбачається.

Вказане свідчить про те, що вилучення та утримування такого майна немає жодного значення для розслідування кримінального провадження, в межах якого проводився обшук та його вилучення.

Згідно відповіді Печерського районного суду від 31.01.2024 року за вих. № 04/456/2024 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_3 , з 28.12.2022 по 31.01.2024 року в провадження суду клопотань орагну досудового розслідування про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001470 відносно ОСОБА_4 не встановлено.

У відповідності до КПК України обмеження прав власника щодо належного йому майна можуть мати місце у зв`язку з тим, що відповідні речі містять відомості, які мають значення для кримінального провадження. Відповідні обмеження мають бути розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження. З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні станом на час надання дозволу на проведення обшуку потреби досудового розслідування, можливо, виправдовували саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що утримання речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Водночас зважаючи на не підтвердження подальшої необхідності утримання вилученого під час обшуку майна, скарга представника власника майна є обґрунтованою та підлягає частковому задоволенню.

Що стосується решти вимог скарги, зокрема, про визнання бездіяльності уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, вказані вимога задоволенню не підлягають, оскільки таке оскарження не передбачене ст. ст. 303-306 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 26, 107, 167, 169, 170, 234-236, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0001470 від 28.12.2022 року повернути ОСОБА_4 належне їй на праві власності майно, а саме: вантажний сідловий тягач іноземного виробництва марки «DAF» державний номерний знак НОМЕР_1 2007 року виробництва, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 та причіп SCHMITZ спеціалізований іноземного виробництва державний номерний знак НОМЕР_2 , 2005 року виробництва, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , які належатьна праві власності ОСОБА_4 та зберігаються на території Чернівецької митниці Держмитслужба України «ПП Порубне».

В решті вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1