Вирок

Іменем України

30 листопада 2023 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0003035 від 03.10.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Романів, Житомирської області, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, одруженого, має на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України разом з угодою про визнання винуватості, відповідно до якої встановлено, що в кінці вересня 2023 року ОСОБА_4 перебував неподалік сміттєвих баків, що за адресою: пр. Незалежності, 29 в м. Житомир, де на землі помітив банківську картку, а саме карту AT «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , яка належить раніше не знайомому ОСОБА_6 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме вищевказаної банківської картки, з корисливих мотивів.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 , не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним майна, усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку AT «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та яка згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду, та таким чином викрав її з корисливих мотивів.

Після чого, утримуючи вищевказаний офіційний документ при собі, місце вчинення кримінального правопорушення залишив та розпорядився банківською карткою на власний розсуд.

В подальшому, 03.10.2023 о 14 год. 50 хв. у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, а саме: грошових коштів з банківської платіжної картки AT «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , 03.10.2023 в період часу з 14 год. 54. хв по 15 год. 07 хв., використовуючи посттермінали на АЗС «ANP», що знаходиться по шосе Київське, 132 в м. Житомирі та на АЗС «Аmіс Energy», що знаходиться по шосе Київське, 44-а в м. Житомирі, діючи умисно, з корисливих мотивів, викрав з банківської картки AT «Укрсиббанк» № НОМЕР_1 грошові кошти в загальній сумі 2896 гривень 98 копійок, спричинивши ОСОБА_6 майнової шкоди на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України надійшов до Корольовського районного суду м. Житомира разом з угодою про визнання винуватості.

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 16 листопада 2023 року під час досудового розслідування між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003035 від 03.10.2023, ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, які викладені в повідомленні про підозру та в угоді, зобов`язався беззастережно визнати свою винуватість в судовому провадженні.

Угодою визначено узгоджене покарання із урахуванням положень ст. 65 КК України, з врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого визнано щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

Сторонами враховано, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, згідно з ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину та кримінального проступку, ОСОБА_4 раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває, наявність обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням чого сторони узгодили покарання за ч. 1 ст. 357 у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду та просив суд її затвердити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав угоду та просив суд затвердити її, призначивши покарання, узгоджене сторонами.

Потерпілий ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, згідно якої не заперечував проти затвердження вказаної угоди та щодо призначеного покарання поклався на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі. Зазначив, що вірно розуміє зміст обвинувачення, яке йому пред`явлено, і визнає себе винуватим саме у тих діях, що викладені в угоді про визнання винуватості.

Сторони угоди підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Судом з`ясовано, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 16 листопада 2023 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 471 КПК України.

Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та за ч. 1 ст. 357 КК України як викрадення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів; умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його застосування відсутні. Арешт на майно не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.370,371,373-375,394,468,472-475, ч.15 ст. 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 16 листопада 2023 року про визнання винуватості між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за цим законом:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно, за сукупністю злочинів, призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом одного року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Речовий доказ DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження в приміщенні АЗС "Аміс", що за адресою м. Житомир, шосе Київське, 132, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не застосовувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим виключно з підстав, зазначених в п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, прокурором - виключно з підстав, зазначених в п. 2 ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасникам судового провадження вручити повний текст вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1