У Х В А Л А

05 січня 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження № 0001500 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпра, громадянина України, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч.1 ст.321 КК України.

В судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначив про наявність ризиків, що передбачені п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_3 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки він вчинив зокрема, тяжкий злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, тим самим, ОСОБА_3 може створити перешкоди для проведення повного, всебічного та об`єктивного судовому розгляду обвинувального акту у судових інстанціях. Окрім того, прокурор зазначив, що ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має та офіційно не зареєстрований за жодною адресою. Також, прокурор вказав, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий. Крім того, обвинувачений неодноразово відбував покарання у вигляді позбавлення волі у виправних колоніях, та востаннє був звільнений 15.09.2023 по відбуттю строку покарання з ДУ «ДВК (№ 89)», у зв`язку з чим не виключена можливість того, що знаходячись на волі, обвинувачений може вчинити інші злочини, оскільки кожного разу після відбуття покарань у вигляді позбавлення волі, останній належних висновків для себе не робив і знов вчиняв нові злочини. Також, прокурор вказав, що слід враховувати, що обвинувачений неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності, та оскільки, станом на сьогоднішній день, ОСОБА_3 не має постійного заробітку, не виключено можливість того, що останній може знов вчиняти нові корисливі злочини, в тому числі, з метою отримання додаткового заробітку, ОСОБА_3 може вчиняти нові злочини у сфері обігу наркотичних засобів, при цьому, маючи корисливий мотив.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначила, що ОСОБА_3 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, одружений, не зміг працевлаштуватися, оскільки був затриманий через десять днів після звільнення з місць відбування покарань. Окрім того, просила зменшити розмір застави, який визначений для обвинуваченого ОСОБА_3 в сумі 107360 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, обґрунтовуючи це тим, що для її підзахисного застава у даному розмірі є завідомо не підйомною або змінити ОСОБА_3 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав позицію захисника та також заперечував проти продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просив змінити запобіжний захід на непов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши доводи прокурора, заслухавши думку обвинуваченого, захисника, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку про доведеність ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні, зокрема тяжкого злочину, за яке передбачене покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна та під загрозою можливого застосування тяжкого покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має та офіційно не зареєстрований за жодною адресою, що додатково обумовлює існування ризику переховування обвинуваченого від суду.

Також суд вважає доведеним ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, оскільки в судовому засіданні встановлено, що останній раніше неодноразово був засуджений за вчинення злочинів проти власності та злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, відбував покарання у вигляді позбавлення волі, проте після звільнення належних висновків для себе не робив та знову вчиняв нові кримінальні правопорушення. Окрім того, ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, тому з метою отримання додаткового заробітку, може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Окрім того, відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд враховує у сукупності всі обставини, а саме - вік обвинуваченого, стан його здоров`я, наявність родини та неповнолітніх дітей, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 хронічними захворюваннями не страждає, інвалідності не має, офіційно не працевлаштований.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а саме ризику переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, що унеможливлює застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Інші, більш м`які запобіжні заходи, на думку суду, не спроможні забезпечити належне виконання ОСОБА_3 процесуальних обов`язків обвинуваченого у кримінальному провадженні.

Разом з цим, суд не вбачає підстав для зменшення визначеного ОСОБА_3 розміру застави у 107 360 грн., що становить 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки на переконання суду, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше неодноразово був засуджений та відбував покарання, рівня його соціальних зв`язків, відсутності офіційного працевлаштування, реєстрації місця постійного проживання, застава у меншому розмірі не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігти реалізації ризиків, передбачених у ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.110, 177, 183, 315, 369, 371, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24-00 години 04 березня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_3 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1