провадження № 1-кс/753/3962/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2023 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, українки, громадянки України, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуваючої, не одруженої, не маючої на утриманні дітей, без місця реєстрації, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

- 03.04.2023р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі й на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;

- 14.10.2023р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, й на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань призначених даним вироком та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2023 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року, і остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;

-30.11.2023р. Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років,

підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004948 від 11.12.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 за погодженням із прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваною від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення. Вважаючи, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання у разі визнання винною у вчиненні інкримінованого злочину, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. Також, може вплинути на потепілого та свідків, що фактично створить умови для здійснення впливу на них, оскільки останні дають покази. Також ОСОБА_4 може вчиняти нові злочини, оскільки підозрювана не працевлаштована та не має постійного місця роботи та засобів для власного забезпечення, у зв`язку з чим продовжуватиме свій злочинний шлях для отримання власної вигоди, вона раніше неодноразово засудження за аналогічні злочину. Так, 03.04.2023 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік;14.10.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва, за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань призначених даних вироком та вироком Дарницького районного суду м. Києва від 14.09.2023 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 03.04.2023 року, і остаточно призначено покарання у виді 5 років 2 місяців позбавлення волі;30.11.2023 Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 5 років, і знову продовжує їх вчиняти, не стаючи на шлях виправлення.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004948 відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань11.12.2023 рокуза ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на особу підозрюваної, злочин, який нею вчинений, наявність вказаних ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий за погодженням із прокурором просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до такої підозрюваної строком на 60 діб з правом внесення застави.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені п.п.1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Захисник судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, вказав, що ризики слідчим не обґрунтовані вцілому, просив обрати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, а саме - цілодобовий домашній арешт.

Підозрювана підтримала доводи та аргументи свого захисника, просила у задоволенні клопотання слідчого відмовити. Зазначила, що матиме належну процесуальну поведінку під час досудового розслідування, вважаючи, що підстав для застосуваного найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою, немає. Вказала, що не працює й коштів на заставу не має.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думку підозрюваної, проаналізувавши надані стороною обвинувачення доказів підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004948 11.12.2023 рокуза ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою підозрюваною кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідків; протоколами огляду місця події; повідомленням про підозру; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності на даному етапі досудового розслідування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

При цьому правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

Тобто, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Описана у клопотанні слідчого фабула злочину у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

Підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують таку підозрювану із обумовленим кримінальним правопорушенням.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами обґрунтовано причетність ОСОБА_4 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження на підставі поданих слідчим до клопотання матеріалів.

11.12.2023 року о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку п.2 ч.2 ст. 208 КПК України, а 12.12.2023 року їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України.

В порядку ст.177 КПК України слідчим обгрунтовані та слідчим суддею встановленні ризики, які вказують на те, що підозрювана може ухилитись від виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду. Так, як підозрювана, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинений тяжкий злочин, санкція якого передбачає позбавлення волі від 5 до 8 років, намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого та суду; вчинити нові злочини, незаконо впливати на потерпілого й свідків у даному кримінальному провадженні.

Слід враховувати, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, тому лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів слідчий суддя визначає, чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування, та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування, або продовження застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Застосовуючи найсуворіший запобіжний захід при його обранні, слідчий суддя вважає доведеним слідчим існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування підозрюваною від органу досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Метою застосування до підозрбюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити вказані ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні такою підозрюваною кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити дії, що зазначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, й ці ризики виправдовують її тримання під вартою, що є підставою для обраного щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, йіснування таких ризиків породжують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, адже судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, оскільки така підозрювана вчинила суспільно-небезпечне діяння за кваліфікуючими ознаками умисного злочину - закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, на які слідчий суддя звертає особливу увагу у сукупності з обґрунтованими ризиками.

Так, відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

ОСОБА_4 вчинила тяжкий злочин, а саме закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою (більш м`якого), серед яких й пропонованого підозрюваною та її захисником у вигляді домашнього арешту, то у світлі факторів пов`язаних з особою підозрюваної, яка раніше неодноразово засуджена за аналогічні злочина, й даний злочин вчинила в період набуття щодо неї вироку суду законної сили, її моральність, яка не має зареєстрованого місця проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів, й у тому числі пропонованого - домашнього арешту, для запобігання обгрунтованим слідчим ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання підозрюваної в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, не встановлені.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваної, тяжкого злочину, який нею вчинений, в силу характеру вчиненого нею діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення для забезпечення належного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, слідчий суддя приходить до висновку про те, що слідчий довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаної підозрюваної з урахуванням обставин правопорушення та її особи, адже підозрювана обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, зважаючи на вчинений нею злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на її процесуальну поведінку - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконий вплив на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Обговорюючи питання наявності ризиків щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду, то існування такого ризику є цілком ймовірним.

Так, підозрювана є раніше неодноразово судимою особою за аналогічні злочини, даний злочин нею вчинений в період набуття вироком суду законної сини, що вказує на те, що вона не стала на шлях виправлення, разом із цим підозрюється у вчиненні тяжкого злочину,а саме закінченого замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, що вказує на високий ступінь небезпеки загальносуспільних прав та інтересів, й те, що вона здатна до вчинення аналогічного злочину, її ролі у вчиненні такого злочину, й усвідомлення наслідків покарання є достатньо вагомими підставами для прийняття спроб уникнути відповідальності шляхом переховування від органу досудового розслідування.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 не виходить за межі, визначені КПК України, та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході розгляду було встановлено наявність передумов, регламентованих ст. 194 даного Кодексу, тобто строк утримання під вартою відповідає критерію розумності згідно ст. 197 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (ч.1 ст. 197 КПК України).

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше (ч.2 ст. 197 КПК України).

Відповідно, зважаючи на вказані норми процесуального закону, строк дії цієї ухвали відраховувати з 15 год. 30 хв. 11.12.2023 року, дія якої завершиться 09.02.2023 року о 15 год. 30 хв.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається у таких межах щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 183 КПК України).

З огляду на наявність обгрунтованих слідчим ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, слідчий суддя враховує ознаки такої підозрюваної, й вважає надати право на заставу у мінімальному розмірі, зважаючи на те, що вона не працевлаштована, її майновий стан, й вважає застосовувати заставу у мінімально визначеному розмірі для тяжких злочинів - двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 грн. 00 коп. (2 684 грн. х 20 прожиткових мінімумів = 53 680 грн. 00 коп.), й відповідатиме розміру завданих збитків потерпілій особі від злочинніх дій підозрюваної, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст. 182 КПК України).

Слідчий суддя вважає, що застосування тривання під вартою до такої підозрюваної, з мінімально визначеним розміром застави, має ознаку, як впливу на її правосвідомість, усвідомлення нею наслідків її злочинних дій, які носили повторний характер, так й гарантувати виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Норма статті 194 КПК України передбачає необхідність визначення обов`язків, з передбачених цією статтею, які будуть покладені на підозрюваного.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004948 від 11.12.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, - задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто з 15 год. 30 хв. 11 грудня 2023 року до 15 год. 30 хв. 09 лютого 2024 року включно з правом внесення застави у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 (нуль) коп.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят днів) і обчислюється з 15 год. 30 хв. 11 грудня 2023 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію о 15 год. 30 хв. 09 лютого 2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Заставодавцем не може бути юридична особа державної або комунальної власності або така, що фінансується з місцевого, державного бюджету, бюджету Автономної Республіки Крим, або у статутному капіталі якої є частка державної, комунальної власності, або яка належить суб`єкту господарювання, що є у державній або комунальній власносності.

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

-прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду, а також виконувати наступні обов`язки до 09.02.2024 року:

-не відлучатись із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками, потеплілим у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: