Справа № 629/147/24
Провадження № 1-кс/629/145/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000007 від 02.01.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ж.п.6, не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України, -

встановив:

Слідчий СВ Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 , 30.01.2024 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.4 КК України.

Підставами для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ж.п.6, з 22-00 год. до 06-00 год. ранку, до підозрюваного ОСОБА_4 слідчий вказує, що 23.12.2023, близько 18-00 год., ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, прийшов до території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливого мотиву та з метою наживи, достовірно знаючи про те, що на всій території України Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено воєнний стан, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, яке полягає у таємному викраденні чужого майна, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, ОСОБА_4 , переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, через хвіртку паркану домоволодіння проник на його територію, де підійшовши до будинку рукою розбив скло у вікні та через утворений отвір проник до його приміщення. Знаходячись у приміщенні будинку, ОСОБА_7 викрав з печі чавунну плиту в комплекті з конфорками, яка була у використанні та належить потерпілому ОСОБА_6 , вартістю 1046 гривень, а також однофазний електричний лічильник марки СО-И446, який був у використанні, в робочому стані, вартістю 250 гривень, який належить АТ «Харківобенерго» та був прикріплений до стіни в приміщенні вітальні будинку.

Після скоєння злочину ОСОБА_4 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши майнову шкоду потерпілому ОСОБА_6 на суму 1046 грн., а потерпілому АТ «Харківобленерго» на суму 250 грн.

Слідчим суддею встановлено, що 02.01.2024 до єдиного реєстру досудових розслідувань було внесене кримінальне провадження №0000007 за ст.185 ч.4 КК України.

24.01.2024 ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.4 КК України.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, у п.42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для обрання щодо нього запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, приходжу до висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванні або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 де суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Крім того суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 року у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Слідчий суддя вважає, що ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя є вагомою підставою для застосування запобіжного заходу, при цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Вивчивши матеріали справи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, допитавши підозрюваного ОСОБА_4 , який свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні визнав повністю, проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту запропонованого слідчим та прокурором не заперечував, вислухавши думку прокурора ОСОБА_3 який на задоволенні клопотання наполягав, оскільки останній вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років, враховуючи існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, вірогідність переховування від органів досудового слідства та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення та оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце проживання у певний період доби.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст.177,181,369-372,395 КПК України, -

постановив:

Клопотання слідчого, задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0000007 від 02.01.2024, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , ж.п.6.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати вищевказане житло з 22-00 год. до 06-00 год. ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за викликом до слідчого щочетверга з 09-00 год. до 17-00 год.;

2) не відлучатися за межі Лозівського району Харківської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) докласти зусиль до пошуку роботи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 положення ч.5 ст.181 КПК України, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтись в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладених обов`язків на підозрюваного ОСОБА_4 , визначити до двох місяців тобто до 30.03.2024.

Копію даної ухвали негайно направити для виконання Лозівському РВП ГУНП в Харківській області, слідчому ОСОБА_5 , прокурору ОСОБА_3 до відома та вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Слідчий суддя ОСОБА_8