печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого Третього СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту, -

ВСТАНОВИВ:

до провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання слідчого Третього СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, яке було вилучено 08.06.2021 18.07.2023 під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000105 від 23.05.2023.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000105 від 23.05.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону.

Так, наказом командувача Національної гвардії України (по особовому складу) від 24.12.2020 № 254 о/с старшого лейтенанта ОСОБА_6 призначено на посаду начальника мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Крім того, 26.03.2021 ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Національній гвардії України на посадах осіб офіцерського складу строком на 5 роки.

Так, проходячи військову службу за контрактом, на посаді начальника мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України», ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язаний показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників), проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності, аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові), здійснювати заходи щодо безпеки особового складу та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків.

Згідно з положеннями ст. ст. 111, 112 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та функціональних обов`язків начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність центру, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна, за успішне виконання центром бойових завдань.

Також, начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління зобов`язаний: підтримувати особовий склад центру, озброєння, бойову та іншу техніку в постійній бойовій готовності; організовувати бойову підготовку, складати розклад занять на тиждень, проводити заняття з військовослужбовцями офіцерського, сержантського (старшинського) складу, а також з підрозділами центру; знати тактику дій в різних видах бою, управляти вогнем і підрозділами центру під час навчань і в бою; перевіряти знання і практичні навички військовослужбовців; постійно вдосконалювати свої знання за спеціальністю і методичні навички, подавати підлеглим приклад зразкового виконання військового обов`язку; з пошаною ставитися до підлеглих, дбати про виховання військовослужбовців рядового, сержантського (старшинського) складу та згуртування військового колективу; виховувати особовий склад центру в дусі поваги до військової служби, набутого фаху, бережливого ставлення до озброєння, бойової техніки та майна роти (корабля); піклуватися про підлеглих, знати їх потреби, порушувати перед старшими начальниками питання про задоволення їх прохань; керувати господарством центру.

Відповідно до примітки 1 статті 425 КК України під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Отже, у відповідності до примітки 1 ст. 425 КК України ОСОБА_5 обіймаючи посаду начальника мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є військовим начальником, отже являється військовою службовою особою.

Відповідно до п. «г» ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», суб`єктами, на яких поширюється дія Закону, тобто особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є військові посадові особи Збройних Сил України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України та інших утворених відповідно до законів військових формувань, крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів вищих військових навчальних закладів, курсантів вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, курсантів факультетів, кафедр та відділень військової підготовки.

Статтею 65-1 зазначеного закону передбачено, що за вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень особи, зазначені в частині першій статті 3 цього Закону, притягаються до кримінальної, адміністративної, цивільно-правової та дисциплінарної відповідальності у встановленому законом порядку.

У відповідності до ст. ст. 3, 22 Закону України «Про запобігання корупції» військовій посадовій особі Національної гвардії України, як суб`єкту на якого поширюється дія цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб.

Окрім цього, згідно з ч. 1 ст. 24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: відмовитися від пропозиції; за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.

Відповідно ч. 3 ст. 18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Приміткою до статті 364 КК України передбачено, що службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно чи тимчасово здійснюють функції представників влади, а також обіймають постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом чи законом.

Проте, діючи всупереч вищеперерахованих вимог законодавства ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення у сфері службової діяльності при наступних обставин.

В невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди від військовослужбовців мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, в тому числі молодшого сержанта ОСОБА_7 .

Так, 11.04.2023 приблизно о 17 год 05 хв до молодшого сержанта ОСОБА_7 , який перебував в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_1 , звернувся начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майор ОСОБА_5 та повідомив, що ОСОБА_7 буде притягнено до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії.

В подальшому ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, проявляючи ініціативу щодо незаконного збагачення у вигляді отримання ним неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 , що він як начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за грошову винагороду в розмірі 3500 грн може вирішити питання щодо непритягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії.

12.05.2023 о 13 год 34 хв ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_7 , під час якого повторно висунув йому вимогу про передачу грошової винагороди в розмірі 3500 грн за непритягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії.

Крім того, ОСОБА_5 зловживаючи своїм службовим становищем, проявляючи ініціативу щодо незаконного збагачення у вигляді отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 , що він як начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за грошову винагороду в розмірі 2000 грн може вирішити питання щодо отримання ОСОБА_7 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

19.05.2023 ОСОБА_7 усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_5 , звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

В подальшому, ОСОБА_7 діяв з метою викриття злочинних дій ОСОБА_5 під контролем правоохоронних органів.

15.06.2023 о 11 год 02 хв ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, здійснив телефонний дзвінок ОСОБА_7 , під час якого повторно висунув йому вимогу про передачу йому грошової винагороди в розмірі 3500 грн за непритягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії.

16.06.2023 о 15 год 33 хв ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час телефонного спілкування з ОСОБА_7 , проявляючи ініціативу щодо незаконного збагачення у вигляді отримання неправомірної вигоди, повідомив ОСОБА_7 , що він як начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за грошову винагороду може вирішити питання щодо отримання ОСОБА_7 матеріальної допомоги на оздоровлення. Розмір неправомірної вигоди яку йому необхідно передати ОСОБА_5 повідомить пізніше.

19.06.2023 близько 09 год. 00 хв., начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 перебуваючи в пункті постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, за адресою: АДРЕСА_1 , повідомив ОСОБА_7 , що рапорти про виплату йому матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та надання щорічної відпустки за 2023 рік з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення подані на розгляд командуванню військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та ОСОБА_7 будуть виплачені грошові кошти. Розмір неправомірної вигоди яку йому необхідно передати ОСОБА_5 повідомить пізніше.

14.07.2023 о 17 год 56 хв ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час телефонного спілкування з ОСОБА_7 , повторно висунув йому вимогу про передачу грошових коштів в сумі 7300 грн. за непритягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії та позитивне вирішення питання щодо виплати йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення.

18.07.2023 близько 13 год 35 хв начальник мобільного центру зв`язку допоміжних пунктів управління вузла зв`язку позаміських пунктів управління військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_5 продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вимагання та одержання неправомірної вигоди для себе, через підлеглого військовослужбовця ОСОБА_8 , який не був обізнаний про злочинні дії ОСОБА_5 , отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 7300 гривень за непритягнення ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності за пошкодження службового посвідчення та як наслідок позбавлення грошової премії та позитивне вирішення питання щодо виплати йому матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань та виплати матеріальної допомоги на оздоровлення.

У подальшому, цього ж дня під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_8 в нього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 7300 грн., що були передані ОСОБА_5 в якості неправомірної вигоди.

Того ж дня, о 15 год 45 хв ОСОБА_5 , після безпосереднього вчинення кримінального правопорушення, затримано в порядку ст. 208 КПК України.

Під час затримання та особистого обшуку у ОСОБА_5 було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сімкартою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 .

18.07.2023 постановою слідчого вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000105 від 23.05.2023.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про причини своєї неявки не повідомили. Слідчого подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність та зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі.

В судове засідання власник майна не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся шляхом вручення повістки слідчому, про причини своєї неявки не повідомив, власну правову позицію не виклав.

Фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів на підставі ч. 1 ст. 107 КПК України не здійснювалась.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, слідчий, прокурор має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 10 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Надані суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Дослідивши надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, наявність даних про належність майна, на яке слідчий просить накласти арешт, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання, накласти арешт на майно, оскільки вважає наявні передбачені ст. 170 КПК України підстави для його накладення, та заборонити розпоряджатися та використовувати зазначене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Третього СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 08.06.2021 18.07.2023 під час особистого обшуку в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках кримінального провадження № 0000105 від 23.05.2023, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone 11 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 з сімкартою мобільного оператора «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1