Справа 303/723/24
Провадження № 1-кс/303/176/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора А.Горвата адвоката ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Мукачево, українця, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Мукачево, українця, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що що 17.01.2024 р., близько 04 години 05 хвилин у ОСОБА_7 , виник умисел направлений на умисне пошкодження чужого рухомого майна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , шляхом підпалу.

Реалізовуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій у вигляді пошкодження чужого майна та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, діючи умисно, ОСОБА_7 , пройшов до входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , де, розлив на коврик, який знаходився біля вхідних дверей до вище вказаного магазину, заздалегідь приготовані нафтопродукти та здійснив підпал, в результаті чого було пошкоджено майно згідно висновку судової товарознавчої експертизи вартість якого становить 20 000 гривень 00 копійок, чим потерпілому заподіяно майнової шкоди на вище вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, тобто закінчений замах на умисне пошкодження чужого майна шляхом підпалу.

31.01.2024 року ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України.

31.01.2024 року в якості підозрюваного допитано ОСОБА_7 , який зізнався у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та розповів про обставини його вчинення. Свою вину визнав.

31.01.2024 року проведено слідчий експеримент за участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_9 , в ході якого ОСОБА_7 розповів про обставини вчинення кримінального правопорушення та продемонстрував їх на місці події.

31.01.2024 року за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_7 , а саме квартири АДРЕСА_3 проведено санкціонований обшук в ході проведення якого було виявлено та вилучено одяг в якому останній вчинив правопорушення, а саме рукавиці зеленого кольору, спортивні штани чорного кольору, куртка чорного кольору.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.2 ст.194 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, недоцільність обрання щодо підозрюваного запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст. 176 КПК України, у зв`язку з чим слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів із визначенням застави та покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2, 3 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні слідчий, прокурор підтримали заявлене клопотання, посилаючись на доводи, викладені в клопотанні, просили його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний, захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого та просили обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, враховуючи те, що підозрюваний дав покази, нічого не приховував добровільно видав речі під час обшуку - він розкаявся бажає відшкодувати шкоду, шукає роботу, раніше не судимий, злочин скоїв вперше характеризується позитивно.

Заслухавши доводи слідчого, прокурора про необхідність задоволення клопотання, пояснення підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, приходжу до наступного висновку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.01.2024 р., близько 04 години 05 хвилин у ОСОБА_7 , виник умисел направлений на умисне пошкодження чужого рухомого майна магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_8 , шляхом підпалу.

Реалізовуючи свої злочинні дії, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій у вигляді пошкодження чужого майна та бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, діючи умисно, ОСОБА_7 , пройшов до входу до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , де, розлив на коврик, який знаходився біля вхідних дверей до вище вказаного магазину, заздалегідь приготовані нафтопродукти та здійснив підпал, в результаті чого було пошкоджено майно згідно висновку судової товарознавчої експертизи вартість якого становить 20 000 гривень 00 копійок, чим потерпілому заподіяно майнової шкоди на вище вказану суму.

Відомості про кримінальне правопорушення відповідно до вимог ч.1 та ч.4 ст.214 КПК України внесено уповноваженою особою Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області до ЄРДР за №0000127 від 17 січня 2024 року. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч..2 ст. 15, ч.2 ст. 194 КК України.

31.01.2024 року ОСОБА_7 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні тяжкого злочин, який зізнався у вчиненні інкримінованого йому правопорушення та розповів про обставини його вчинення, добровільно видав речі під час обшуку - він розкаявся, бажає відшкодувати шкоду, шукає роботу, раніше не судимий.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вимоги ч. 1 ст.183 КПК України передбачають, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

У судовому засіданні слідчий та прокурор довели наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України, за який передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, міра покарання якого передбачає позбавлення волі, а тому з метою уникнення від кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; його вік; задовільний стан здоров`я; наявність у підозрюваного житла; відсутність офіційного працевлаштування та сталих соціальних зв`язків у місці проживання; згідно ст. 89 КК України раніше не судимий; вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик повторення протиправної поведінки.

Матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні слідчим та прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину, чим не доведено можливості застосування до нього вимог п.3 ч.2 ст. 183 КПК України. Крім того, не доведено наявність в діях підозрюваного ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід нічний домашній арешт без застосування електронного засобу контролю не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Мотиви щодо тяжкості вчиненого злочину не можуть бути визначальним фактором при вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Така позиція узгоджується з пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України №14-рп/2003 від 08 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу, згідно якої тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Одночасно слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його "пілотному" рішенні у справі "Харченко проти України" (у справах "Третьяков проти України" та "Єлоєв проти України") зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного враховуються також вимоги ст. ст. 5-6 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ст.5 п.1 підпункт с Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини вказує, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно вимог ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчим, прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи зазначене вище, слідчий суддя приходить до висновку, що згідно ч. 4 ст. 194 КПК України відносно ОСОБА_7 слід застосувати в межах строку досудового розслідування більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме: у виді нічного домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 198, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця м.Мукачево, українця, громадянина України, не працюючого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст.194 КК України, запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю, строком на 60 днів - по 04 квітня 2024 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- заборонити залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний час доби з 21-00 годин до 06-00 року ранку.

Роз`яснити підозрюваному, що порушення умов домашнього у нічний час арешту має наслідком можливість застосування більш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Вручити копії цієї ухвали підозрюваному та захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1