печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві провадження за клопотанням Слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене Прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року за № 0000796 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , за погодженням прокуроА третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року за № 0000796 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення вказує, що Слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000796 від 15.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виділено з провадження № 0001766 від 16.12.2022 за ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії РФ проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенції), ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно ч. 1 ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до частин 1-3 статті 6 Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2 цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Згідно положень статті 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу та повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно та захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, та від образ.

Відповідно до ст. 29 Конвенції сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників

Згідно з положеннями ст. 31 Конвенції визначено право цивільних осіб, за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, встановлено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються. Пограбування забороняються. Репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.

Згідно із ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР від 18.08.1989, далі - Додатковий протокол І) цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І, заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: катування всіх видів - фізичні чи психічні; знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

Не пізніше 25.02.2022 військовими ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних незаконних збройних формувань розпочато окупацію території Мелітопольського району Запорізької області, у тому числі Якимівської селищної територіальної громади, яка триває по теперішній час.

На окупованій території Мелітопольського району Запорізької області РФстворено окупаційні органи влади, у тому числі не пізніше липня 2022 року на матеріально-технічній базі Якимівського відділення поліції Мелітополського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яке розташовувалося за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, 21, всупереч законодавству України створено незаконний правоохоронний орган - так званий Якимівський РОВС ГУМВС по Запорізькій області (російською мовою - Акимовский РОВД ГУМВД по Запорожской области), який не пізніше 19.08.2022 реорганізований у так званий відділ поліції № 3 УВС по м. Мелітополю і Мелітопольському району ГУВС по Запорізькій області» (російською мовою - «отдел полиции № 3 УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД по Запорожской области»).

Склад указаного незаконного окупаційного органу влади, створеного РФ, сформований за рахунок особового складу працівників Якимівського відділення поліції Мелітополського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, який був озброєний вогнепальною зброю, забезпечений автомобільним транспортом і уповноважений РФна здійснення правоохоронних функції на окупованій території.

У період часу із 25.02.2022 та не пізніше липня 2022 року ОСОБА_6 , будучи громадянином України, працівником поліції, старшим дізнавачем сектору дізнання Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУ НП в Запорізькій області, діючи умисно, добровільно зайняв посаду виконувача обов`язків начальника відділу карного розшуку в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території - Якимівському РОВС ГУМВС по Запорізькій області, а у період часу з липня 2022 року та не пізніше 01 вересня 2022 року - заступника начальника відділу дільничних уповноважених поліції та по справам неповнолітніх відділу поліції № 3 УВС по м. Мелітополю і Мелітопольському району ГУВС по Запорізькій області.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи співробітником незаконно створеного окупаційною владою органу, метою якого, серед іншого, було виявлення проукраїнських громадян України, їх переслідування, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з іншими військовослужбовцями РФ, вчиняв жорстоке поводження з цивільним населенням застосовуючи психологічний та фізичний примус до цивільного населення з метою зміни проукраїнської позиції на проросійську.

Так, приблизно о 06.00 годині 09.08.2022 ОСОБА_6 , спільно із п`ятьма невстановленими військовослужбовцями РФ на військовій техніці прибув до приміщення квартири АДРЕСА_1 , де на той час постійно проживала та знаходилась громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, ОСОБА_6 , діючи спільно та узгоджено із зазначеними військовослужбовцями РФ незаконно проник до вказаного житлового приміщення та почав проводити у ньому незаконний обшук.

Після закінчення обшуку ОСОБА_6 , усвідомлюючи свій статус представника незаконно створеного окупаційною владою озброєного органу, та невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюючи психологічний тиск, шляхом відкритої демонстрації зброї змусили потерпілу покинути квартиру, при цьому, з метою подолання можливого опору з боку ОСОБА_7 , їй на голову та обличчя натягнули спортивну кофту, обмотавши її клейкою стрічкою «скотчем», а руки зв`язали за допомогою пасткової стяжки, внаслідок чого остання відчувала фізичний біль. Таким чином ОСОБА_7 була позбавлена можливості обирати за своєю волею місце знаходження та вільно пересуватися. Після чого ОСОБА_6 , спільно з указаними військовослужбовцями РФ, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_7 , підштовхуючи її в спину та руки, завели потерпілу до кузову автомобіля марки КАМАЗ, де протиправно утримували ОСОБА_7 до моменту її доставлення до приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 .

Після цього, приблизно о 07.00 годині 09.08.2022, ОСОБА_6 , спільно із невстановленими військовослужбовцями РФ на військовій техніці прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , в якому на той час постійно проживали громадяни України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та тимчасово перебував громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після цього, ОСОБА_6 разом із невстановленими військовослужбовцями РФ, незаконно проник до будинку, розташованому за вищевказаною адресою та почав проводити обшук житла, в якому на той час знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Під час проведення обшуку, ОСОБА_6 , та невстановлені військовослужбовці РФ, усвідомлюючи свій статус представника незаконно створеного окупаційною владою озброєного органу, діючи за попередньою змовою, діючи спільно та злагоджено, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 є цивільними особами та перебувають під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в будинку, розташованому за вказаною вище адресою, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, змусили ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стати на коліна, після чого ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець РФ, вчинили жорстоке поводження із цивільними особами, а саме завдали ударів кулаками, ногами та прикладом автомату по обличчю, тулубу, ногам ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , погрожуючи при цьому їх вбити, чим заподіяли потерпілим сильний фізичний біль та моральне страждання.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати спільний із невстановленими військовослужбовцями РФ умисел, замотав одягом очі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , зв`язав потерпілим руки за спиною пластмасовими стяжками, позбавивши тим самим можливості вчинення ними будь-якого опору, після чого невстановлені військовослужбовці РФ вивели ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з будинку, посадили до кузову автомобіля марки КАМАЗ. Під час транспортування потерпілих до приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 , невстановлені особи продовжували наносити удари ногами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також погрожували потерпілим завданням каліцтва шляхом завдання колото-різаних ран ножом.

У подальшому невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний із ОСОБА_6 умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, які мають патріотично налаштовану проукраїнську позицію, утримували ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проти їх волі у камерному приміщенні першого поверху приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 , упродовж 3 діб.

При цьому невстановлені військовослужбовці РФ вчиняли жорстоке поводження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яке виразилося у завданні ударів по обличчю, тулубу, ногам потерпілих, погрозах вбивством. Крім того, діючи вкрай образливо, принижуючи людську гідність, невстановлені військовослужбовці РФ змусили ОСОБА_8 і ОСОБА_10 вивчити та співати російську пісню. Вказаними діями потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_10 завдано сильний фізичний біль та моральні страждання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 22.08.2022 приблизно о 13 - 14 годині, діючи спільно з невстановленими військовослужбовцями РФ, з метою здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , прибув та незаконно проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Проникнувши до будинку ОСОБА_6 та невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, діючи спільно та злагоджено, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 є цивільними особами та перебувають під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї з метою подолання можливого опору, змусили ОСОБА_8 , ОСОБА_10 стати обличчям до стіни, після чого ОСОБА_12 наніс декілька ударів ногами по ногам потерпілих та не менше чотирьох ударів кулаками кожному в область нирок та ребер, завдавши останнім сильного фізичного болю. При застосуванні насильства ОСОБА_6 , засуджував патріотичну позицію ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і вимагав від останніх підтримувати та прославляти РФ, а також визнавати владу РФ на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Тим самим, внаслідок жорстокого поводження з боку ОСОБА_12 та невстановлених військовослужбовців РФ потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завдано фізичної шкоди та принижено їх людську гідність.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що дають підстави підозрювати вказану особу у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами:

-протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем;

-протоколом огляду від 22.05.2023;

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ;

-протоколом допиту свідків ОСОБА_9 ;

-протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 ;

-протоколами слідчих експериментів за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

14.07.2023 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке вручене у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Вручити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 поштовим зв`язком не виявляється за можливе, оскільки відповідно до комп`ютерних даних, що місця на офіційних сайтах АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта», через тимчасову окупацію Мелітопольського району Запорізької області дані установи не здійснюють відправку кореспонденції до вказаного населеного пункту.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_6 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 14.07.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 19.07.2023 - в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Таким же способом 19.07.2023 відповідно опубліковано повістки слідчого про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 24, 25, 26 липня 2023 року.

Одночасно 19.07.2023 слідчим для здійснення захисту підозрюваного залучено захисника, якому теж було вручено повідомлення про підозру та вказану повістки про виклик.

Однак, у вказані дати підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим слідчим складено відповідний рапорт про його неявку.

26.09.2023 складено та погоджено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке вручене у спосіб, передбачений для вручення повідомлення, а саме указане повідомлення опубліковано 27.09.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та надіслано для друку в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України, за останні 5 років підозрюваний лінію розмежування з тимчасово окупованою територією та державний кордон України не перетинав.

Ураховуючи викладене, постановою слідчого від 19.09.2023 підозрюваного оголошено у розшук, проведення якого доручене Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.

Відтак, слідчий вважає наявними підстави, з якими КПК України пов`язує надання слідчим суддею дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення слідчого, захисника та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 294 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Частина 2 ст. 297-1 КПК України передбачає можливість здійснення спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні у тому числі щодо злочину, передбаченого статтею 438 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Згідно клопотання слідчого та долучених в його обґрунтування матеріалів встановлено, що Слідчими Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000796 від 15.09.2023 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Матеріали досудового розслідування у даному кримінальному провадженні виділено з провадження № 0001766 від 16.12.2022 за ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 438, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечили військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до складу РФ.

Одночасно з цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих РФ, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і до нині.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації РФ окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими РФ з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими РФ (зокрема окупаційною адміністрацією РФ) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Республіки Білорусь та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії РФ проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією РФ проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Відповідно до вимог частин 1 та 2 статті 2 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12 серпня 1949 року (далі - Конвенції), ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03 липня 1954 року, ця Конвенція застосовується до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни.

Конвенція також застосовується до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Згідно ч. 1 ст. 4 Конвенції, особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до частин 1-3 статті 6 Конвенції, вона повинна застосовуватися з самого початку будь-якого конфлікту або окупації, зазначених у статті 2 цієї Конвенції. На території сторін конфлікту застосування Конвенції припиняється після загального припинення бойових дій. На окупованій території застосування цієї Конвенції припиняється через рік після загального припинення бойових дій.

Згідно положень статті 27 Конвенції особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу та повагу до своєї честі. До них завжди слід ставитися гуманно та захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, та від образ.

Відповідно до ст. 29 Конвенції сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, відповідає за поводження своїх представників із цими особами, причому це не знімає особистої відповідальності з таких представників

Згідно з положеннями ст. 31 Конвенції визначено право цивільних осіб, за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, встановлено, що жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 Конвенції забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Відповідно до ст. 33 Конвенції жодну особу, що перебуває під захистом, не може бути покарано за правопорушення, якого вона не вчинила особисто. Колективні покарання, так само як і будь-які залякування чи терор, забороняються. Пограбування забороняються. Репресалії стосовно осіб, які перебувають під захистом, та їхнього майна забороняються.

Згідно із ст. 51 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І) від 08.06.1977 (ратифіковано із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР від 18.08.1989, далі - Додатковий протокол І) цивільне населення й окремі цивільні особи користуються загальним захистом від небезпек, що виникають у зв`язку з воєнними операціями. З метою здійснення цього захисту, на доповнення до інших застосовуваних норм міжнародного права, за всіх обставин слід додержувати таких норм. Цивільне населення як таке, а також окремі цивільні особи не повинні бути об`єктом нападів. Цивільні особи користуються захистом, передбаченим цим розділом, за винятком окремих випадків і на такий період, поки вони беруть безпосередню участь у воєнних діях.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 75 Додаткового протоколу І, заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: катування всіх видів - фізичні чи психічні; знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

Не пізніше 25.02.2022 військовими ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних незаконних збройних формувань розпочато окупацію території Мелітопольського району Запорізької області, у тому числі Якимівської селищної територіальної громади, яка триває по теперішній час.

На окупованій території Мелітопольського району Запорізької області РФстворено окупаційні органи влади, у тому числі не пізніше липня 2022 року на матеріально-технічній базі Якимівського відділення поліції Мелітополського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, яке розташовувалося за адресою: Запорізька область, Мелітопольський район, смт. Якимівка, вул. Пушкіна, 21, всупереч законодавству України створено незаконний правоохоронний орган - так званий Якимівський РОВС ГУМВС по Запорізькій області (російською мовою - Акимовский РОВД ГУМВД по Запорожской области), який не пізніше 19.08.2022 реорганізований у так званий відділ поліції № 3 УВС по м. Мелітополю і Мелітопольському району ГУВС по Запорізькій області» (російською мовою - «отдел полиции № 3 УВД по г. Мелитополю и Мелитопольскому району ГУВД по Запорожской области»).

Склад указаного незаконного окупаційного органу влади, створеного РФ, сформований за рахунок особового складу працівників Якимівського відділення поліції Мелітополського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, який був озброєний вогнепальною зброю, забезпечений автомобільним транспортом і уповноважений РФна здійснення правоохоронних функції на окупованій території.

У період часу із 25.02.2022 та не пізніше липня 2022 року ОСОБА_6 , будучи громадянином України, працівником поліції, старшим дізнавачем сектору дізнання Якимівського ВП Мелітопольського ВП ГУ НП в Запорізькій області, діючи умисно, добровільно зайняв посаду виконувача обов`язків начальника відділу карного розшуку в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території - Якимівському РОВС ГУМВС по Запорізькій області, а у період часу з липня 2022 року та не пізніше 01 вересня 2022 року - заступника начальника відділу дільничних уповноважених поліції та по справам неповнолітніх відділу поліції № 3 УВС по м. Мелітополю і Мелітопольському району ГУВС по Запорізькій області.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме у добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

Крім того, ОСОБА_6 , будучи співробітником незаконно створеного окупаційною владою органу, метою якого, серед іншого, було виявлення проукраїнських громадян України, їх переслідування, діючи за попередньою змовою групою осіб спільно з іншими військовослужбовцями РФ, вчиняв жорстоке поводження з цивільним населенням застосовуючи психологічний та фізичний примус до цивільного населення з метою зміни проукраїнської позиції на проросійську.

Так, приблизно о 06.00 годині 09.08.2022 ОСОБА_6 , спільно із п`ятьма невстановленими військовослужбовцями РФ на військовій техніці прибув до приміщення квартири АДРЕСА_1 , де на той час постійно проживала та знаходилась громадянка України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого, ОСОБА_6 , діючи спільно та узгоджено із зазначеними військовослужбовцями РФ незаконно проник до вказаного житлового приміщення та почав проводити у ньому незаконний обшук.

Після закінчення обшуку ОСОБА_6 , усвідомлюючи свій статус представника незаконно створеного окупаційною владою озброєного органу, та невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 є цивільною особою та перебуває під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюючи психологічний тиск, шляхом відкритої демонстрації зброї змусили потерпілу покинути квартиру, при цьому, з метою подолання можливого опору з боку ОСОБА_7 , їй на голову та обличчя натягнули спортивну кофту, обмотавши її клейкою стрічкою «скотчем», а руки зв`язали за допомогою пасткової стяжки, внаслідок чого остання відчувала фізичний біль. Таким чином ОСОБА_7 була позбавлена можливості обирати за своєю волею місце знаходження та вільно пересуватися. Після чого ОСОБА_6 , спільно з указаними військовослужбовцями РФ, застосовуючи фізичну силу до ОСОБА_7 , підштовхуючи її в спину та руки, завели потерпілу до кузову автомобіля марки КАМАЗ, де протиправно утримували ОСОБА_7 до моменту її доставлення до приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 .

Після цього, приблизно о 07.00 годині 09.08.2022, ОСОБА_6 , спільно із невстановленими військовослужбовцями РФ на військовій техніці прибув до домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , в якому на той час постійно проживали громадяни України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та тимчасово перебував громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після цього, ОСОБА_6 разом із невстановленими військовослужбовцями РФ, незаконно проник до будинку, розташованому за вищевказаною адресою та почав проводити обшук житла, в якому на той час знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Під час проведення обшуку, ОСОБА_6 , та невстановлені військовослужбовці РФ, усвідомлюючи свій статус представника незаконно створеного окупаційною владою озброєного органу, діючи за попередньою змовою, діючи спільно та злагоджено, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 є цивільними особами та перебувають під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, перебуваючи в будинку, розташованому за вказаною вище адресою, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї, змусили ОСОБА_8 та ОСОБА_10 стати на коліна, після чого ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець РФ, вчинили жорстоке поводження із цивільними особами, а саме завдали ударів кулаками, ногами та прикладом автомату по обличчю, тулубу, ногам ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , погрожуючи при цьому їх вбити, чим заподіяли потерпілим сильний фізичний біль та моральне страждання.

Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати спільний із невстановленими військовослужбовцями РФ умисел, замотав одягом очі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , зв`язав потерпілим руки за спиною пластмасовими стяжками, позбавивши тим самим можливості вчинення ними будь-якого опору, після чого невстановлені військовослужбовці РФ вивели ОСОБА_8 та ОСОБА_10 з будинку, посадили до кузову автомобіля марки КАМАЗ. Під час транспортування потерпілих до приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 , невстановлені особи продовжували наносити удари ногами ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , а також погрожували потерпілим завданням каліцтва шляхом завдання колото-різаних ран ножом.

У подальшому невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, продовжуючи реалізовувати спільний із ОСОБА_6 умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, які мають патріотично налаштовану проукраїнську позицію, утримували ОСОБА_11 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 проти їх волі у камерному приміщенні першого поверху приміщення колишньої Державтоінспекції, розташованої у АДРЕСА_3 , упродовж 3 діб.

При цьому невстановлені військовослужбовці РФ вчиняли жорстоке поводження стосовно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , яке виразилося у завданні ударів по обличчю, тулубу, ногам потерпілих, погрозах вбивством. Крім того, діючи вкрай образливо, принижуючи людську гідність, невстановлені військовослужбовці РФ змусили ОСОБА_8 і ОСОБА_10 вивчити та співати російську пісню. Вказаними діями потерпілим ОСОБА_8 і ОСОБА_10 завдано сильний фізичний біль та моральні страждання.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 , 22.08.2022 приблизно о 13 - 14 годині, діючи спільно з невстановленими військовослужбовцями РФ, з метою здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , прибув та незаконно проник до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 .

Проникнувши до будинку ОСОБА_6 та невстановлені військовослужбовці РФ, діючи за попередньою змовою, діючи спільно та злагоджено, реалізовуючи спільний умисел, направлений на здійснення фізичного та психічного примусу стосовно цивільних осіб, з мотивів ненависті до патріотичної проукраїнської позиції громадян України, діючи умисно, достовірно розуміючи, що вони є учасниками збройного конфлікту та діють в умовах збройної агресії РФ проти України та перебувають на території, яка окупована і контролюється РФ, використовуючи обставини та умови збройного конфлікту, усвідомлюючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_10 є цивільними особами та перебувають під захистом Конвенції, протиправно, в порушення вимог ст. ст. 3, 27, 31, 32, 33 Конвенції, ст. ст. 51, 75 Додаткового протоколу І, знаючи про заборону вчиняти акти насильства стосовно цивільних осіб, зокрема завдання каліцтва, жорстке поводження й тортури, наругу над людською гідністю, зокрема образливе та принизливе поводження, у порушення вищезазначених вимог міжнародного гуманітарного права, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, погрожуючи застосуванням вогнепальної зброї з метою подолання можливого опору, змусили ОСОБА_8 , ОСОБА_10 стати обличчям до стіни, після чого ОСОБА_12 наніс декілька ударів ногами по ногам потерпілих та не менше чотирьох ударів кулаками кожному в область нирок та ребер, завдавши останнім сильного фізичного болю. При застосуванні насильства ОСОБА_6 , засуджував патріотичну позицію ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , і вимагав від останніх підтримувати та прославляти РФ, а також визнавати владу РФ на тимчасово окупованій території Запорізької області.

Тим самим, внаслідок жорстокого поводження з боку ОСОБА_12 та невстановлених військовослужбовців РФ потерпілим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 завдано фізичної шкоди та принижено їх людську гідність.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Обставинами, що дають підстави підозрювати вказану особу у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наступними матеріалами:

-протоколом проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних інформаційних систем;

-протоколом огляду від 22.05.2023;

- протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ;

-протоколом допиту свідків ОСОБА_9 ;

-протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_9 ;

-протоколами слідчих експериментів за участі потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_9 ;

-іншими матеріалами кримінального провадження, які у своїй сукупності підтверджують обґрунтованість підозри.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які законом передбачені покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років.

14.07.2023 складено та погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке вручене у спосіб, передбачений для вручення повідомлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Вручити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 поштовим зв`язком не виявляється за можливе, оскільки відповідно до комп`ютерних даних, що місця на офіційних сайтах АТ «Укрпошта» та ТОВ «Нова Пошта», через тимчасову окупацію Мелітопольського району Запорізької області дані установи не здійснюють відправку кореспонденції до вказаного населеного пункту.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_6 відсутні.

Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_6 у відповідності до ч. 8 ст. 135 КПК України 14.07.2023 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та 19.07.2023 - в газеті «Урядовий кур`єр», яка згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1425-р «Про друкований засіб масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості» є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в якому у 2023 році розміщуються повістки про виклик осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, та інші відомості.

Таким же способом 19.07.2023 відповідно опубліковано повістки слідчого про виклик ОСОБА_6 до слідчого на 24, 25, 26 липня 2023 року.

Одночасно 19.07.2023 слідчим для здійснення захисту підозрюваного залучено захисника, якому теж було вручено повідомлення про підозру та вказану повістки про виклик.

Однак, у вказані дати підозрюваний не з`явився, про причини неявки не повідомив, у зв`язку з чим слідчим складено відповідний рапорт про його неявку.

26.09.2023 складено та погоджено письмове повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, яке вручене у спосіб, передбачений для вручення повідомлення, а саме указане повідомлення опубліковано 27.09.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та надіслано для друку в газеті «Урядовий кур`єр».

Крім того, відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України, за останні 5 років підозрюваний лінію розмежування з тимчасово окупованою територією та державний кордон України не перетинав.

Ураховуючи викладене, постановою слідчого від 19.09.2023 підозрюваного оголошено у розшук, проведення якого доручене Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.

Обставинами, які свідчать про те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, є наступні:

-у встановленому КПК України порядку викликався до слідчого, однак до місця виклику не прибув, про причини неявки не повідомив;

-переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, де, відповідно до вищезазначених доказів, здійснює злочинну діяльність, займаючи посаду у незаконному органі влади.

Отже, вищевказане дає достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (частини 1 і 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 2971 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень глави «Особливості спеціального досудового розслідування кримінальних правопорушень».

Частиною 2 статті 2971 КПК України визначено, що спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених, зокрема, ст. ст. 111-1, 438 КК України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, те, що він умисно та безпідставно ухиляється від явки на виклики прокурора, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошений у розшук, перебуває на тимчасово окупованій території України, з метою виконання завдань кримінального судочинства, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, орган досудового розслідування вважає, що з метою притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні необхідно провести спеціальне досудове розслідування.

З вказаних мотивів, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування, в порядку ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4 КПК України, стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000796 від 15.09.2023 року.

Керуючись ст. ст. 297-1, 297-2, 297-4, 309, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання Слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення Російською Федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , погоджене Прокурором третього відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту ОСОБА_3 , про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року за № 0000796 за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.09.2023 року за № 0000796 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка, Запорізької обл., громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Зобов`язати прокурора у кримінальному провадженні відомості про здійснення спеціального досудового розслідування внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали буде оголошено о 08 год. 10 хв. 06.10.2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1