УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.09.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання прокурора відділу спеціалізованої екологічної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000037 від 02.05.2023, за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст.14 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.05.2023 за №0000037 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.14 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Відомості про вказаний злочин внесені до ЄРДР за матеріалами Управління СБУ в Одеській області.

У ході проведення досудового розслідування було встановлено, що група невстановлених осіб, діючи за попередньою змовою з посадовими особами Мологівської сільської ради Білгород-Дінстровського району Одеської області, склали та використали низку офіційних завідомо недостовірних документів, а саме технічні паспорти на неіснуючі будинки, які збудовані нібито до 1992 року та розташовані на узбережжі Дністровського лиману, а також виписки з погосподарської книги для проведення державної реєстрації прав власності на вказані споруди з метою реалізації спільного злочинного плану із шахрайського заволодіння речовими правами на земельні ділянки під виглядом їх безкоштовної приватизації громадянами.

Вказані дії вчинені з метою створення враження про додержання вимог ст.24 Закону України «Про містобудування та містобудівну діяльність», замість розроблення та затвердження містобудівної документації (детального плану території або плану зонування території), а також подолання законодавчих обмежень з приватизації земель під час воєнного стану.

Відповідно до п.п.5 п.27 Розділ X Перехідних положень Земельного кодексу України, який введено в дію на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» №2145-ІХ від 22.03.2022, який набрав законної сили 07.04.2022, встановлено заборону на передачу земель державної, комунальної власності у приватну власність у порядку безоплатної приватизації, а отже до скасування воєнного стану.

Зокрема, за вказаних обставин, протягом 2022-2023 рр. у приватну власність на підставі рішень Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, які прийняті за сприянням окремих службових осіб вказаної сільської ради на підставі завідомо підроблених документів, шляхом обману вдалось заволодіти речовими правами на земельні ділянки з кадастровими номерами: :03:002:0030; :03:002:0031; :03:002:0032; :03:002:0033; :03:002:0038; :01.001:0067; :03:001:0412; :03:001:0413; :03:001:0414, які фактично розташовані на узбережжі Дністровського лиману, за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с.Сухолужжя.

21.09.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси проведено обшук у будинку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: два блокнота із зразками підписів ОСОБА_4 .

Вилучена документація постановою слідчого була визнана речовим доказом, оскільки є достатньо підстав вважати, що містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та могла використовуватися як засіб вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Процесуальний керівник на адресу суду направив заяву в якій клопотання підтримав, просив задовольнити, розглянути у його відсутності.

Слідчий надав до суду заяву, відповідно до якої власника вилученого майна ОСОБА_4 повідомлено належним чином про дату та час розгляду клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку, майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, є підстави вважати, що воно було знаряддям вчинення злочину, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 22.09.2023 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу спеціалізованої екологічної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000037 від 02.05.2023, за ознаками злочинів передбачених ч.1 ст.14 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: два блокнота із зразками підписів ОСОБА_4 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу спеціалізованої екологічної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно з ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1