Справа № 308/791/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

перекладача - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання - ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ),

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 про визнання наявності підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (екстрадиційного арешту) відносно:

ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Чеської Республіки, уродженця м. Млада Болеслав, мешканця АДРЕСА_1 , який розшукується правоохоронними органами Чеської Республіки, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 206 та п. 1 а) ст. 337 Кримінального кодексу Чеської Республіки,

ВСТАНОВИВ:

Перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про визнання наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою відносно арештованого громадянина Чеської Республіки ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ) з метою притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 та п. 1 а) ст. 337 Кримінального кодексу Чеської Республіки.

Клопотання мотивовано тим, що відносно даного громадянина проводилась екстрадиційна перевірка Закарпатською обласною прокуратурою, за результатами якої 14.12.2023 було складено висновок та скеровано відповідні матеріали на адресу Міністерства юстиції України для прийняття рішення, відповідно до ст. 590 КПК України. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2023 відносно ОСОБА_11 , у порядку ст. 584 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу особи та її фактичної передачі компетентним органам Чеської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 та п. 1 а) ст. 337 Кримінального кодексу Чеської Республіки.

У подальшому, відповідно до ч. 11 ст. 584 КПК України, слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перевірялись підстави для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення. Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2023 визнано наявність достатніх підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_11 до 17.01.2024.

У зв`язку з закінченнм вищевказаного строку, на виконання вимог ч. 11 ст. 584 КПК України, прокурор просить визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_11 під вартою та продовжити застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до фактичної передачі компетентним органам Чеської Республіки.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Захисник особи, відносно якої вирішується питання наявності підстав для подальшого тримання під вартою та продовження застосування екстрадиційного арешт, у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що КПК України передбачена можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Злочини, за вчинення яких засуджено ОСОБА_12 є нетяжкими за українським законодавством. Ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу з часом зменшуються. Додатково посилається на те, що останній нещодавно пережив інфаркт. У ініціатора клопотання відсутні відомості про неналежну поведінку ОСОБА_11 . У зв`язку з вищенаведеним просив застосувати відносно засудженого більш м`який запобіжний захід у вигляді застави чи цілодобового домашнього арешту.

ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

У ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що 29.02.2016 року (справа № 18Т 35/2016-111) відносно ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , Районним судом м. Злін Чеської Республіки видано судовий наказ про призначення йому покарання за ч. 1 ст. 206 КК України у виді 10 місяців позбавлення волі з умовним відстроченням відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

У матеріалах поданого клопотання наявні документи, що містять достатні дані про те, що громадянину Чеської Республіки ОСОБА_13 , відповідно до постанови Районного суду м. Зліні Чеської Республіки від 26.07.2018 року, змінено покарання, встановленого судовим наказом від 29.02.2016 року по справі № 18 Т 35/2016-111, а саме: у виді 10 місяців позбавлення волі.

Останній, перебуває у міжнародному розшуку, чим ухиляється від призначеного йому судом відбування покарання, за вчинення злочину, а саме: привласнення чужої речі, яка була йому ввірена відповідно до ч.1 ст. 206 КК Чеської Республіки, яке відповідає злочину за законодавством України ч. 1 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до чотирьох років, або позбавленням волі на строк до чотирьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого.

Також встановлено, що 13.02.2019 року Районним судом м. Злін Чеської Республіки видано наказ про доставку засудженого ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , до місця виконання покарання у вигляді позбавлення волі та останнього оголошено в розшук на території Чеської Республіки.

Третього березня 2021 року Міністерством юстиції Чеської Республіки доручено Поліції Чеської Республіки забезпечити міжнародний розшук ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ).

Відповідно до долученої копії особової справи на громадянина Чеської Республіки Петр Стоя - червоної картки Генерального Секретаріату Інтерполу (індивідуальний звіт) з контрольним номером 2020/53899-1, вказана особа перебуває в міжнародному розшуку з метою арешту, з діючим терміном арешту до 24.08.2025 року.

За даними протоколу затримання особи від 27.09.2023 року слідує, що працівниками відділення поліції № 2 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, в с. Нижні Ворота, Мукачівського району, Закарпатської області на дорожній поліцейській станції «Нижні Ворота», в порядку ст. ст. 208, 582 КПК України, затримано громадянина Чеської Республіки ОСОБА_5 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Млада Болеслав Чеської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 28.09.2023 року, відносно затриманого, в порядку ст. 583 КПК України, застосовано тимчасовий арешт на 40 діб до надходження запиту чеської сторони про його видачу.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2023 відносно ОСОБА_11 , у порядку ст. 584 КПК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення вирішення Офісом Генерального прокурора питання про видачу особи та її фактичної передачі компетентним органам Чеської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 та п. 1 а) ст. 337 Кримінального кодексу Чеської Республіки.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.11.2023 визнано наявність достатніх підстав для подальшого тримання під вартою та продовжено застосування екстрадиційного арешту відносно ОСОБА_11 до 17.01.2024.

Відповідно до ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, Договірні Сторони зобов`язуються видавати одна одній всіх осіб, які переслідуються компетентними органами запитуючої Сторони за скоєння правопорушення.

Згідно з ст. 12 Європейської конвенції «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957, ратифікованої із заявами і застереженнями Законом України № 43/98-ВР (43/98-ВР) від 16.01.98, запит, інші шляхи передачі запитів можуть бути встановлені за прямою згодою між двома або декількома Сторонами відповідно до процедури, передбаченої законодавством запитуючої Сторони.

Відповідно до ст. 56 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року», договірні Сторони зобов`язуються відповідно до умов, передбачених цією Конвенцією, за вимогою видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення їх до кримінальної відповідальності.

Частиною 1 ст. 61 Конвенції «Про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних і кримінальних справах» передбачається, що особа, яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Відповідно до ст. 26 Конституції України, іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

Статтею 5 Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до ст. 60 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, після одержання вимоги запитувана Договірна Сторона негайно вживає заходи до взяття під варту особи, видача якої вимагається, за винятком тих випадків, коли видача не може бути здійснена.

Вищезазначені міжнародні договори не денонсовані.

Згідно з ст. 63 Віденської конвенції про право міжнародних договорів, розрив дипломатичних або консульських відносин між учасниками договору не впливає на правові відносини, встановлені між ними договором, за винятком випадків, коли наявність дипломатичних або консульських відносин потрібна для виконання договору.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 541 КПК України визначено, що екстрадиційний арешт - це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Відповідно до ч. 1 ст. 584 КПК України, після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

Згідно з ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього строку слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Частинами 1, 2 ст. 587 КПК України передбачено, що екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до особи, яку розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким може бути вирішено питання про видачу особи (екстрадицію) такій державі для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку, в порядку і на підставах, передбачених розділом ІХ цього Кодексу або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

У постанові Пленуму Верховного суду України № 16 від 08.10.2004 року «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» роз`яснено, що місцеві суди на виконання Європейської конвенції та аналогічних положень інших міжнародних договорів України приймають до свого провадження і розглядають по суті подання прокурорів або погоджені з ними подання органів, котрі виконують запити інших держав про видачу, тимчасовий арешт осіб з метою їх доставки під вартою до компетентного органу держави, що надсилає запит, на термін, встановлений Європейською конвенцією або іншим міжнародним договором.

Відповідно до ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України.

Статтею 10 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» передбачено, що рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, у тому числі стосовно перебуваючих з ним на території України неповнолітніх дітей (членів сім`ї заявника або таких, які знаходяться під його опікою чи піклуванням), внесених до анкети заявника, на визнання яких біженцями або особами, які потребують додаткового захисту, є письмова згода заявника, висловлена в анкеті чи заяві, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, протягом місяця з дня отримання особової справи заявника та письмового висновку. Строк прийняття рішення може бути продовжено керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, але не більш як до трьох місяців.

Факт того, що ОСОБА_5 звернувся до ГУ ДМС України в Закарпатській області із заявою про отримання статусу біженця, не є підставою для обрання щодо особи запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, оскільки, на теперішній час ГУ ДМС України в Закарпатській області не приймало рішення про визнання ОСОБА_11 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

На даний час відносно ОСОБА_11 проводилась екстрадиційна перевірка Закарпатською обласною прокуратурою, за результатами якої 14.12.2023 було складено висновок та скеровано відповідні матеріали на адресу Міністерства юстиції України для прийняття рішення відповідно до ст. 590 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою. Про своє рішення центральний орган України повідомляє компетентний орган іноземної держави, а також особу, щодо якої воно прийнято. У разі прийняття рішення про видачу (екстрадицію) такій особі вручається його копія. Якщо впродовж десяти днів зазначене рішення не оскаржено до суду, організовується фактична видача цієї особи компетентним органам іноземної держави.

Таким чином, слідчий суддя констатує, що на даний момент, рішення про видачу ОСОБА_11 центральним органом України не прийняте. Фактична передача даного громадянина компетентним органам Чеської Республіки не відбулась, а отже є необхідність у продовженні застосування до нього екстрадиційного арешту для фактичної передачі компетентним органам Чеської Республіки

Поряд з цим, відповідно до ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчим суддею враховується: наявність відомостей про те, що ОСОБА_14 значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Чеської Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 та п. 1 а) ст. 337 Кримінального кодексу Чеської Республіки; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_13 у разі засудження, оскільки інкриміновані кримінальні правопорушення відповідають ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 382 КК України і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у виді позбавлення волі і невідбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Строки давності виконання обвинувальних вироків за вказані діяння не закінчилися.

Також слідчим суддею враховано вік та стан здоров`я ОСОБА_11 , щодо якого відсутні докази про наявність тяжких захворювань чи інвалідності, які б унеможливлювали його утримання в ДУ «Закарпатська УВП (№ 9).

Зокрема, попри наявність у ОСОБА_11 діагнозу «гострий інфаркт міокарда», листом начальника філії установи виконання покарань у відповідь на запит захисника зазначено, що загальний стан здоров`я на даний час задовільний, відповідає перебігу наявних захворювань, може бути етапований.

Застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту чи визначення розміру застави, на переконання слідчого судді, не зможе запобігти ризикам втечі особи та може призвести до порушення Україною погоджених зобов`язань, передбачених Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, у зв`язку із чим клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу до задоволення не підлягає.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для подальшого утримання ОСОБА_11 під вартою та продовження строку екстрадиційного арешту до здійснення фактичної передачі правоохоронним органам Чеської Республіки, і даний захід є єдиним запобіжним заходом, достатнім для запобігання усіх можливих ризиків уникнення кримінальної відповідальності.

Таким чином, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року, ст. ст. 369-372, 573 - 587 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Визнати наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_9 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою та продовжити застосування до нього екстрадиційного арешту для фактичної передачі компетентним органам Чеської Республіки.

Упродовж екстрадиційного арешту утримувати громадянина Чеської Республіки Петра Стоя ( ОСОБА_6 ) в Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Встановити строк дії ухвали до 17 березня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали 16 год. 00 хв. 22 січня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1