У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/350/24 № 1-кс/610/265/2024
м. Балаклія12 лютого 2024 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 (відеоконференція),

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000099 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балаклія Харківської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з повною вищою освітою; офіційно не працевлаштованого; інваліда 3 групи; має неповнолітню дитину 2020 року народження; одруженого; раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримала із наведених у ньому підстав.

Підозрюваний не заперечував проти задоволення клопотання, свою вину визнав, пояснень по суті підозри надати не зміг оскільки нічого не пам`ятає.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного.

Під час розгляду клопотання встановлено наступне.

Слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000099 від 11.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

11.02.2024 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті інший людині.

Він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

«в ніч з 10.02.2024 на 11.02.2024, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_7 перебували вдома за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому, 11.02.2024 близько 00:55 години, знаходячись в будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, в ході сварки, використовуючи фізичну перевагу у силі, спричинив потерпілій ОСОБА_7 несумісні з життям тілесні ушкодження у вигляді перелому шийного відділу хребта та спинального шоку, від яких ОСОБА_7 одразу померла на місці події».

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується:

1)даними протоколу огляду місця події від 11.02.2024, проведеного за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого виявлено та вилучено: змив на ватну паличку з металевої планки запірного пристрою; змив з ключа, що знаходився в замковому отворі; змив на ватну паличку з лівої поверхні шиї трупу ОСОБА_7 ; змив на ватну паличку з правої поверхні шиї трупу ОСОБА_7 ; змив на ватну паличку з поверхні грудної клітини трупу ОСОБА_7 ; змив на ватну паличку з поверхні лівої руки ОСОБА_7 ; змив на ватну паличку з поверхні правої руки ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Samsung»;

2)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що 10.02.2024 о 23:47 год йому зателефонував ОСОБА_9 та попрохав відвести брата його дружини ОСОБА_10 за адресою АДРЕСА_1 аби той міг взяти інсулін, оскільки мав цукровий діабет. Він погодився та за 15 хвилин під`їхав за адресою: АДРЕСА_2 , де до його авто ВАЗ 2170 підійшов ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , сіли у авто та вони поїхали додому до ОСОБА_13 . Під час поїзди свідок звернув увагу на те, що ОСОБА_11 був сильно п`яний. Приблизно о 00:30 год вони під`їхали до ОСОБА_10 додому, з машини вийшла ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 та увійшли у двір. Все було спокійно, через декілька хвилин повернулась ОСОБА_14 та повідомила, що ОСОБА_15 забув взяти ключі від будинку у своєї дружини ОСОБА_16 , після чого попрохала поїхати забрати ОСОБА_17 разом із дитиною та привезти додому. Коли він привіз жінку з дитиною до дому, у дворі їх вже зустрічав ОСОБА_15 та відразу почалися крики, від нього доносилось дуже багато нецензурних слів. Вадим вийшов до нього на вулицю, та спочатку у нього був спалах агресії у бік свідка, після чого ОСОБА_11 наче трохи заспокоївся. Через декілька хвилин із двору вийшла ОСОБА_17 та повідомила свідку, що ОСОБА_14 чекає його біля магазину «Берізка», після чого він поїхав туди. Біля магазину ОСОБА_14 сіла до машини та повідомила, що ОСОБА_18 в даний момент б`є свою дружину ОСОБА_17 , про що вона сказала їй в телефонній розмові. Після цього вони одразу поїхали до подружжя ОСОБА_19 додому. ОСОБА_14 відразу побігла у дім, а він залишився в машині. Через декілька хвилин ОСОБА_14 вийшла з території домоволодіння та повідомила, що ОСОБА_18 , начебто, вбив ОСОБА_17 - свою дружину, та промовила наступну фразу « ОСОБА_20 не дышит, он ее походу убил», після чого ОСОБА_14 викликала швидку та попрохала його відвести маленьку доньку ОСОБА_15 та ОСОБА_17 назад до неї додому;

3)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_21 , яка пояснила, що 10.02.2024 вона разом з подружжям ОСОБА_22 та ОСОБА_17 святкували день народження її чоловіка, де були присутні ще декілька гостей. Під час святкування всі випивали алкогольні напої, святкували спокійно, сварок не було. Близько 23.00 год ОСОБА_15 згадав, що він забув інсулін вдома(у нього інсулінозалежний тип цукрового діабету близько 6-ти років та має третю групу інвалідності). Через пізній час служба таксі не працювала, тому вони попрохали знайомого на ім`я ОСОБА_23 відвести ОСОБА_10 за місцем його мешкання по АДРЕСА_1 . Вона вирішила поїхати з ОСОБА_15 , оскільки той перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння. Прибувши за місцем мешкання ОСОБА_17 та ОСОБА_15 , виявилось, що у ОСОБА_15 відсутні ключі від будинку. З цього приводу він почав себе агресивно поводити, нецензурно лаятися. На його агресивність та лайку вона розвернулася та вирішила піти пішки додому. Відходячи від будинку, вона почула звук падіння, наче ручки вхідних дверей на підлогу. Трохи відійшовши від будинку, о 00.29 год вона зателефонувала своєму чоловіку, розповіла, що ОСОБА_15 перебуває в неадекватному та агресивному стані, та попрохала сказати ОСОБА_17 , щоб вона разом з донькою збиралися до дому, бо ОСОБА_15 не має ключів і не зрозуміло, що витворяє, зазначила, що ОСОБА_23 поїхав, і можливо хай би він одразу ОСОБА_17 привіз додому. Коли вона дійшла до магазину «Березка» по вул. Кірова, їй зателефонувала ОСОБА_17 о 00.53 год, розмова тривала 49 сек., в ході якої вона повідомила, що з донькою приїхала додому, ручка вхідних дверей зламана, двері відчинені. Після чого розмова швидко завершилася, і, як свідок зрозуміла, ОСОБА_23 , котрий їх привіз додому, звідти одразу поїхав. За декілька секунд після завершення розмови вже о 00.54 год 11.02.2024 їй знову зателефонувала ОСОБА_17 та схвильовано сказала: «Настя, он лезет на меня с кулаками» і на цьому розмова обірвалася. В цей час вона стояла біля магазину «Березка» та чекала ОСОБА_23 , якого попрохала відвести її до додому до ОСОБА_17 . Приїхавши, вона увійшла на територію домоволодіння та, коли підійшла до вхідних дверей будинку, які були прикриті, добре почала чути, що кричить ОСОБА_15 . Відчинивши двері, побачила, що у коридорі на підлозі лежить ОСОБА_17 та не рухається, була одягнута у верхній одяг, поряд з її головою стояла їх донька та дуже голосно плакала- кричала. В цей час ОСОБА_15 знаходився біля ОСОБА_17 , сидячи навприсядки кричав, що любить її та просив пробачення. Свідок побачивши це, одразу впала на коліна поряд з ОСОБА_17 , та почала її легенько бити по обличчю, аби привести до тями, весь цей час ОСОБА_15 продовжував кричати. Після цього вона викликала швидку, взяла на руки ОСОБА_24 (доньку ОСОБА_17 ) та віднесла її в машину до ОСОБА_23 , попрохавши відвести її до неї до дому. Після повернення до будинку, ОСОБА_15 був поряд з ОСОБА_17 та продовжував кричати. Також свідок зазначила, що були випадки коли ОСОБА_17 особисто скаржилася, що ОСОБА_15 завжди коли вип`є підіймав на неї руку, міг вхопити по заду за шию та нагнути до низу. Такий випадок якось стався при свідку, після чого вона сварила ОСОБА_15 ;

4)даними протоколу проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено сумку жіночу біло-бежевого кольору;

5)даними протоколів допиту свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_26 , які пояснили, що вони у складі БШМД близько 01.02 год 11.02.2024 прибули на виклик за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце біля входу до будинку вони побачили чоловіка, який кричав. Попросивши в чоловіка дозволу, медики увійшли до будинку, де на підлозі у коридорі побачили тіло жінки у лежачому положенні, до гори обличчям, без ознак життя. Медики почали проводити реанімаційні заходи, зробивши три спроби «запустити» серце дефібрилятором, але безуспішно, після чого констатували смерть жінки та викликали поліцію, оскільки чоловік вів себе не адекватно та почав їм погрожувати;

6)даними протоколу допиту свідка судово-медичного експерта ОСОБА_27 , яка пояснила, що 11.02.24 о 01.00 год до чергової частини ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення чергового фельдшера БШД Вербицького про те, що 11.02.24 бригадою швидкої допомоги здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_3 . На місці ними виявлено труп жінки. Зі слів двоюрідної сестри була сварка, померла дружина, побив чоловік ОСОБА_3 . При прибутті на місце події на місці обстановка порушена, при вході до житлового будинку на підлозі виявлено тіло ОСОБА_7 в лежачому положенні на спині. В ході проведеного огляду трупу було виявлено патологічну рухливість шийних хребців, яка, ймовірно, могла привести до смерті потерпілої, а також ймовірно не могли утворитися при падінні з висоти власного зросту, так як інших тілесних ушкоджень на видимих ділянках тіла та голови не виявлено. Для детального огляду та остаточного встановлення причини смерті труп ОСОБА_7 направлено до моргу;

7)лікарським свідоцтвом про смерть № 12-17/30-Бл/24 від 11.02.2024, згідно з яким причиною смерті ОСОБА_7 став спинальний шок, перелом шийного відділу хребта;

8)протоколом затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України 11.02.2024 о 03.15 год, в ході якого проведено особистий обшук затриманого та вилучено: куртку чорного кольору, футболку чорного кольору з написом «The Worth Fase», черевики чорного кольору, брюки джинсові чорного кольору.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено лише 11.02.2024, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Підозрюваний раніше не судимий, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, тому на даний час не доведено наявність ризику вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 має повну вищу освіту, офіційно не працевлаштований, одружений, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , інваліда 3 групи; має неповнолітню дитину 2020 року народження, яка тепер проживає з бабусею.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Переконання про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам ґрунтується на: тяжкості кримінального правопорушення і тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а це особливо тяжкий злочин, в сфері злочинів проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років, вчинений в умовах воєнного стану, у тяжкий для держави та людей час, на ґрунті сімейної сварки, цей злочин є надзвичайно небезпечним, адже людина, її життя, здоров`я, честь і гідність та безпека належать до найвищих соціальних цінностей, що може свідчити про підвищену суспільну небезпеку останнього.

Відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Із урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному, слідчий суддя вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Це рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини («Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України»), згідно з якою суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому зазначені ризики є підвищеними.

Інші позитивні дані про особу підозрюваного цього висновку не спростовують. Не надано доказів того, що за станом здоров`я підозрюваний не може утримуватись під вартою або у тих умовах, за потреби, йому не може бути надана кваліфікована медична допомога.

Стан здоров`я підозрюваного, а саме наявність у нього 3 групи інвалідності, не завадив вчиненню інкримінованого йому кримінального правопорушення. По факту, за станом здоров`я підозрюваний був прийнятий до слідчого ізолятора. Протилежного матеріали справи не містять і стороною захисту суду не надано. Факт наявності захворювань у підозрюваного в сукупності з іншими обставинами не знижує суттєво суспільну небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , і його особи, та не зменшують встановлених слідчим суддею ризиків, а суспільний інтерес тримання підозрюваного під вартою в цьому випадку переважає його особистий інтерес.

Застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення здійснення досудового розслідування, яке з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставин, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, на сьогоднішній час не встановлено.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

Відповідно до вимог ст. 182-183 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, інших даних про особу підозрюваного та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, з огляду на те, що інкримінований злочин вчинений із застосуванням насильства, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, застосування застави не вбачається можливим.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Клопотання задовольнити повністю.

2.Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 03.15 години 10 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

3.Зобов`язати слідчих, які здійснюють досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_3 про тримання під вартою останнього.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1