Провадження №1-кп/523/323/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року

Суворовський районний суд м. Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , у присутності обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду кримінальне провадження № 0003968 від 18.08.2018 року за обвинуваченням :

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Свердловськ, Луганської області, громадянка України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не засудженої

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

Встановив:

Судом встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.08.2018, близько 20:50 годині (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), рухаючись за кермом автомобіля марки «Nissan Armada», номерні знаки НОМЕР_1 , по вулиці Семена Палія (Дніпропетровська дорога), зі сторони вул. Марсельська в напрямку вулиці Миколаївська дорога в м. Одесі, побачивши по переду мотоцикл марки «Honda», який здійснював рух у попутному напрямку, на якому знаходився її колишній співмешканець ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з яким в останньої був раніше конфлікт на побутовому ґрунті, діючи з прямим умислом, з мотивів особистої неприязні, з метою спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, умисно натиснула на педаль акселератора газу, ігноруючи правила дорожнього руху України, прискоривши свій автомобіль за відмітку 100 км/год. спрямувала його на останнього, який здійснював рух попереду на мотоциклі. Після чого відбулось умисне зіткнення автомобіля марки «Nissan Armada», номерні знаки НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_8 з мотоциклом на якому перебував потерпілий ОСОБА_9 . Продовжуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 не вжила жодних заходів, щодо зупинки свого автомобіля, та протягнула мотоцикл, на якому знаходився потерпілий ОСОБА_9 , по проїзній частині, більш ніж 100 метрів. Після чого, ОСОБА_8 з місця події, не зупинивши свій автомобіль, зникла. В результаті неправомірних дій ОСОБА_8 , потерпілому ОСОБА_9 було заподіяно наступні тілесні ушкодження, а саме: закритий перелом великого горбка із вивихом голівки плечової кістки, закрита черепно-мозкова травма в формі струсу головного мозку, підапоневротичні гематоми лобної області зліва, тімяної області справа, садна передпліч, стегон, які не є небезпечними для життя, а викликають тривалий розлад здоров`я, строком понад три тижні (більш ніж 21 день), і за цим критерієм, згідно п.п 2.2.2 і 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковані за ст.122 ч.1 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

У судовому засіданні захисником було заявлене клопотання про закриття кримінального провадження № 0003968 від 18.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, обвинувачена ОСОБА_8 підтримала клопотання, прокурор не заперечувала.

Потерпілим ОСОБА_9 , під час судового розгляду подано заяву про розгляд справи та прийняття рішення у його відсутність.

За умовами ч. 1 ст. 122 КК України, тобто умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального Кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, карається виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК порядку відповідне судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті ( у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності), не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачена проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із постановою судді Касаційного кримінального суду Верховного суду по справі №760/18016/15-к від 19.04.2019 року, "Виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених у ст.49 КПК підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності."

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК обчислення строку давності починається з дня скоєння злочину. Часом скоєння злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або допущення бездіяльності. Отже, днем скоєння злочину, за ст.49 КК, слід уважати добу, до закінчення якої особою було вчинено дію або допущено бездіяльність, які є ознаками об`єктивної сторони складу злочину.

З урахуванням того, що діяння, яке ставиться в провину ОСОБА_8 мало місце 17.08.2018, на даний час пройшло понад п`ять років з моменту вчинення кримінального правопорушення, а обвинувачена не заперечує проти звільнення її від кримінальної відповідальності за нереабілітуючих обставин. Окрім цього, вироку який набрав законної сили і яким встановлено вчинення ОСОБА_8 відповідного ступеня тяжкості злочинів після 17.08.2018 до суду не надано. Відомостей про те, ОСОБА_8 перебувала у активному розшуку чи переховувалася з метою уникнення кримінальної відповідальності, до суду не надано. Таким чином суд вважає за необхідне звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

У зв`язку із постановленням кінцевого судового рішення, застосовані заходи забезпечення кримінального провадження скасувати.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 12.09.2022 № 203/241/17 (51-4251кмо21), якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Таким чином, суд дійшов переконання, що витрати за проведення експертизи слід залишити на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, керуючись ч. 2 ст. 284, ст. ст. 285-286, 288, 318-380, 372, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003968 від 18 серпня 2018 року- задовольнити.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № № 0003968 від 18 серпня 2018 року за ч.1 ст. 122 КК України - закрити.

Речові докази у вигляді відеозапису із камер відеоспостереження зберігати у матеріалах кримінального провадження №0003968.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді від 03.09.2018 про накладення арешту на мотоцикл "Honda" - скасувати.

Процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 15 101 гривень не підлягають стягненню з обвинуваченої, а їх необхідно віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Суворовський районний суд м. Одеси протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Суддя Суворовського районного суду ОСОБА_1