У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

01.11.2023 Городоцький районний суд Львівської області в складі колегії суддів:

головуючої, судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

розглянувши в присутності прокурора ОСОБА_5 , в режимі відеоконференції обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , під час судового розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Городоцького районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України.

Оскільки термін перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою закінчується 10.11.2023, а розгляд даної кримінальної справи триває, прокурором внесено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурор мотивує тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності особи щодо малолітнього ОСОБА_8 , а саме у розбещенні неповнолітнього, тобто вчиненні розпусних дій щодо малолітнього; у сексуальному насильстві, тобто вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не повязаних із проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, вчиненому особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.156 КК України; у незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, повязаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням пальців щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинені особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України; у чотирьох епізодах вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, вчинених особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.156 КК України. Крім цього ОСОБА_6 обвинувачується у виготовленні дитячої порнографії та в умисному зберіганні дитячої порнографії без мети збуту чи розповсюдження, тобто у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч.3 ст.301-1 КК України.

Провина обвинуваченого на думку сторони обвинувачення підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами, на даний час ризики, враховані слідчим суддею та судом при обранні і продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 , продовжують існувати, вони не зменшилися, їм не можна запобігти шляхом обрання більш мякого запобіжного заходу. Зокрема, існує ризик переховування ОСОБА_6 від суду, оскільки злочин, який інкримінується йому, є особливо тяжким і у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у його вчиненні можливе призначення йому покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років або довічне позбавлення волі, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для переховування обвинуваченого від органів досудового розслідування та суду, про що також викладено правову позицію в рішенні ЄСзПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії». Обґрунтованість цього ризику полягає також в тому, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних звязків, можливість зміни ним місця свого проживання. У рішенні ЄСзПЛ у справі «Москаленко проти України» закріплено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також обвинувачений може незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, що доводиться характером та обставинами вчинення злочинів, які йому інкримінуються, зокрема наявністю малолітнього потерпілого та свідків, яким відомі обставини вчинення злочину. Також існує ризик вчинення обвинуваченим іншого злочину, оскільки усі інкриміновані йому кримінальні правопорушення носять сексуальний характер та вчинялися стосовно малолітньої дитини протягом тривалого часу, систематично, непомітно для батьків. Обвинуваченому відомі місця проживання та інші дані дітей та їх батьків, з якими він тривалий час спілкувався та які необізнані про його злочинну діяльність, а тому є підстави вважати, що, перебуваючи на свободі, ОСОБА_6 може продовжити свою злочинну діяльність, а саме вчиняти дії сексуального характеру відносно дітей, що свідчить про його небезпеку та загрозу з його сторони для статевої свободи та недоторканності інших осіб. При ініціюванні питання про продовження тримання під вартою обвинуваченого сторона обвинувачення виходить із того, що судове рішення, зокрема про обрання запобіжного заходу, повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. У даному випадку наявний суспільний інтерес, який, з урахуванням принципу презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 рішення ЕСзПЛ «Летельє проти Франції». Підставою обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити новий злочин, чим перешкоджатиме розгляду кримінального провадження, та неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом обрання більш мякого запобіжного заходу. Просить продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

ОСОБА_6 та його захисник заперечують проти задоволення клопотання та продовження терміну перебування обвинуваченого під вартою, захисник просить змінити такий на домашній арешт, оскільки ризики, передбачені ст.177 КПК України, прокурором не доведені та є виключно припущеннями.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд вважає, що застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, виходячи з наступних підстав.

Ухвалою Харківського районного суду м. Києва від 11.07.2023 ОСОБА_6 обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 2 (два) місяці з визначенням застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 744300 грн. та у подальшому дія зазначеного запобіжного заходу неодноразово продовжувалася ухвалами суду.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця увязнення.

Перевіряючи та аналізуючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що на даний час існують зазначені у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу ризики.

Наведені ризики були оцінені слідчим суддею як при обранні запобіжного заходу, так і в подальшому судом під час розгляду клопотань про продовження строку застосування цього заходу. Встановлено, що з моменту обрання запобіжного заходу та до моменту вирішення вказаного клопотання не змінилися обставини, які стали підставою для його обрання, та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити більш м`який запобіжний захід.

Встановлено, що на момент розгляду даного клопотання даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, судом не встановлено. Суд погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання вищевказаним ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задоволити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.6 ст.152, ч.2 ст.156, ч.6 ст.153, ч.3 ст.15- ч.6 ст.152, ч.1 ст.301-1, ч.3 ст.301-1 КК України, терміном на 60 днів, тобто до 30 грудня 2023 включно на умовах, визначених в ухвалі Городоцького районного суду Львівської області від 01.02.2023 в частині визначення розміру застави та виконання обов`язків, відповідно.

Копію ухвали для виконання направити адміністрації ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)».

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому.

В судовому засіданні оголосити перерву до 14.00 год. 08.11.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 03.11.2023.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3