справа №991/9612/23
провадження №1-кс/991/9708/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

«08» листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ), яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Обставини, якими обґрунтована скарга.

Скарга адвоката ОСОБА_3 обґрунтована тим, що 24 жовтня 2023 року ним, в інтересах ОСОБА_4 , було направлено засобами поштового зв`язку на адресу НАБУ заяву про вчинення суддею Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Однак, станом на 31 жовтня 2023 року заявника ОСОБА_4 не повідомлено про результат розгляду його заяви, не надано витягу з ЄРДР. В зв`язку з цим адвокат просить визнати такі дії уповноважених осіб НАБУ бездіяльністю та зобов`язати їх внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР відповідно до заяви ОСОБА_4 .

Позиція сторін у судовому засіданні.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 просив його скаргу задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник НАБУ в судове засідання не з`явився, від детектива ОСОБА_6 надійшли письмові заперечення, зі змісту яких вбачається, що до НАБУ надійшла заява адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_7 , про вчинення суддею Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 , на думку автора, кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, що полягало у незаконному прийнятті суддею рішення у справі №501/2884/23 про надання позивачу відстрочки у сплаті судового збору. За результатом опрацювання такої заяви не було встановлено об`єктивних даних, що свідчать про вчинення кримінального правопорушення, віднесеного до підслідності детективів НАБУ. На думку органу досудового розслідування, адвокат ОСОБА_3 такими своїми діями, шляхом ініціювання кримінального переслідування з боку Національного бюро, вживає заходів щодо спонукання судді Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 до дій на користь ОСОБА_7 . В зв`язку з цим детектив просить відмовити у задоволенні скарги, а її розгляд проводити без його участі.

Встановлені обставини, мотиви і оцінка слідчого судді.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали скарги з додатками та письмові заперечення представника особи, бездіяльність якої оскаржується, враховуючи не виконання органом досудового розслідування положень ст.214 КПК України, що в свою чергу свідчить про різне бачення/тлумачення учасниками процесуальних норм права, слідчий суддя вважає за доцільне надати оцінку таким взаємовідносинам, як в процесуальному аспекті, так і в частині обґрунтованості поданої заяви до правоохоронного органу.

Слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України, при цьому сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, що визначені КПК України (ст. 26 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого (детектива), прокурора в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

За змістом ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Виходячи з аналізу кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення. Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24 жовтня 2023 року ОСОБА_3 , поданій в інтересах ОСОБА_4 , зазначено, що в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області знаходиться цивільна справа №501/2884/23 за позовом GELLAR EQUITIES CORP/ГЕЛЛАР ЕКВІТІЗ КОРП до ОСОБА_4 про відшкодування збитків, заподіяних вжиттям заходів до забезпечення позову, яка розглядається суддею ОСОБА_5 одноособово. На переконання заявника, суддею Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 при прийнятті цієї позовної заяви було допущено зловживання владою, яке призвело до тяжких наслідків для державного бюджету України. Тобто, за відсутності будь-яких правових підстав, достовірно розуміючи, що офшорна компанія, зареєстрована на Панамі - GELLAR EQUITIES CORP, ніколи не мала та не має рахунків в Україні, і має лише непогашені борги, а тому ніколи не сплатить судовий збір за подання позову навіть у випадку ухвалення рішення проти неї, суддя ОСОБА_5 все одно ухвалив відстрочити (а фактично звільнити) сплату судового збору в сумі 925 980 грн. На думку ОСОБА_4 , такі дії судді ОСОБА_5 можливо пояснити лише одним шляхом - такі дії стали наслідком отримання суддею неправомірної вигоди. На підставі обставин викладених у заяві, заявник просив внести до ЄРДР відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України суддею Іллічівського міського суду Одеської області ОСОБА_5 та направити йому витяг з ЄРДР.

Втім, на думку слідчого судді, викладені у заяві ОСОБА_3 , поданій в інтересах ОСОБА_4 , від 24 жовтня 2023 року обставини не є такими, що зумовлюють початок досудового розслідування, який в свою чергу розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, а як вбачається з самої заяви, у ній не наведено конкретних відомих заявнику відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, про які він зазначає у своїй заяві, а його твердження про наявність, за викладених у заяві обставин, у діях судді ознак зловживання владою та службовим становищем, ґрунтується виключно на суб`єктивному уявленні щодо правомірності його дій та власному аналізі і баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність. Заявником не наведено будь-яких вагомих обставин, існування яких обґрунтовує необхідність внесення відомостей до ЄРДР, як і не доведено (обґрунтовано) можливість застосування ст.364 КК України відносно представників судової влади України.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. При цьому, виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі не допускається.

Отже, незгода із процесуальними діями судді, та подання у зв`язку з цим заяви про кримінальне правопорушення, може вказувати на наявність ознак протиправного втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність суддів, визначених ст. 126 та 129 Конституції України.

Вказане, на думку слідчого судді, позбавляє можливості провести перевірку конкретних фактів на предмет наявності/відсутності у діях/бездіяльності особи складу злочину, в той час, як така перевірка на стадії внесення відомостей покликана в тому числі для недопущення перевантаження правоохоронної системи безпідставними та абстрактними повідомленнями про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь.

Ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду з прав людини (Рішення Суду «Артіко проти Італії» від 13 травня 1980 року), не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних.

Тобто, кожне висловлене твердження у заяві про злочин повинно бути підтверджено будь-якими розумними поясненнями, які можливо перевірити та/або доданими матеріалами, у тому числі в частині підслідності НАБУ та підсудності ВАКС.

Крім того, слід зазначити, що ст. 124 Конституції України та ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються, як і оскарження в будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним порядком у справі.

Зі змісту поданої ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 заяви про вчинення кримінального правопорушення вбачається, що їх доводи зводяться до незгоди з діями судді під час здійснення правосуддя.

Однак, орган досудового розслідування не є органом правосуддя і не наділений повноваженнями встановлювати або оцінювати обставини судової справи і перевіряти законність і обґрунтованість прийнятих судом рішень та дотримання процесуального порядку. Оцінка прийнятих суддею рішень може бути надана у межах встановленого законодавством процесуального контролю. Зазначені заявником можливі порушення судді можуть бути усунуті за наслідками перегляду судового рішення вищестоящими судовими інстанціями та/або можуть бути підставою для застосування інших визначених законом заходів впливу на суддю, зокрема заходів дисциплінарного впливу.

За наведених обставин, слідчий суддя прийшов до висновку, що підстави для зобов`язання уповноважених осіб НАБУ виконати вимоги ст. 214 КПК України, відсутні, а тому в задоволенні вимог адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слід відмовити.

На підставі викладеного, з метою обмеження безпідставного впливу на діяльність спеціальних суб`єктів, керуючись ст. ст. 303-307, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1