У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/581/23 № 1-кс/610/126/2023
м. Балаклія20 жовтня 2023 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1

за участю

прокурора: ОСОБА_2 ,

підозрюваного: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

секретаря: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000411 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Андріївка Балаклійського району Харківської області, зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_1 ; громадянина України; з професійно-технічною освітою; офіційно не працевлаштованого ; не одруженого; раніше судимого:

24.05.2023 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі (звільнений від покарання з випробуванням на 1 р. і покладенням обов`язків), кінець строку покарання 24.05.2024,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

Погоджене з прокурором клопотання обґрунтовано повідомленням про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Саме цей вид запобіжного заходу необхідний для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

oпереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

oнезаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

oвчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор клопотання підтримав з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний заперечував проти задоволення клопотання. Просив застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , де зараз проживає. Пояснив, що працював трактористом 3 роки на фермі в с. Артемівськ, жив там же. По закінченню сезону завершив роботу на початку жовтня, після чого потрапив в лікарню м. Мерефа, де 10 днів лікувався стаціонарно, потім приїхав додому. Поїхав знову туди на роботу, щоб заробити грошей, але сезон вже закінчився. Коли їхав додому, то на ст. Основа його затримали поліцейські. Зазначив, що десь 2 тижні тому йому мати казала, що його розшукує поліція.

Захисник посилалась на недоведеність ризиків. Зазначила, що її підзахисний мав намір самостійно прийти до поліції, до цього він перебував в лікарні на лікуванні. Звернула увагу на мінімальну вартість викраденого. Просила відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до її підзахисного домашній арешт за місцем його реєстрації.

Під час розгляду клопотання встановлено наступне.

Слідчим відділенням ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000411 від 11.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

31.05.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

«09.05.2023 близько 10:00 год в період дії воєнного стану, що введений в дію Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який в подальшому неодноразово продовжувався Указами Президента України № 13/2022 від 14.03.2022; № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023 ОСОБА_3 , перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконавшись що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав алюмінієвий бідон, об'ємом 38 літрів, вартістю 652 грн, який знаходився біля газової печі в приміщенні кухні, після чого зник з місця вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_7 на вищевказану суму».

Постановою слідчого від 26.07.2023 досудове розслідування зупинено, підозрюваного оголошено в розшук (а.с. 68, 69).

За ухвалою слідчого судді від 04.08.2023 було дозволено затримання підозрюваного ОСОБА_3 з метою його приводу до Балаклійського районного суду Харківської області для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою (а.с. 72).

20.10.2023 о 13.15 год ОСОБА_3 був процесуально затриманий в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 74-76).

Постановою слідчого від 20.10.2023 досудове розслідування було відновлено (а.с. 85).

Надана стороною обвинувачення сукупність матеріалів кримінального провадження на даному етапі кримінального провадження, до моменту вирішення обвинувачення по суті, є достатньою для обґрунтованості повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується:

1)даними протоколу огляду місця події від 12.05.2023 на відкритій ділянці місцевості за координатами 49.543208, 36.639145, в ході якого було виявлено та вилучено бідон об`ємом 38 л;

2)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 12.05.2023, який пояснив, що знав особисто ОСОБА_9 , який продав йому бідон за 100 гривень за адресою:

АДРЕСА_2 )даними протоколу огляду місця події від 15.05.2023 за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було описано місце крадіжки бідону;

4)даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.05.2023, який пояснив, що 09.05.2023 до його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , прийшов його сусід ОСОБА_3 та запропонував випити. ОСОБА_7 відмовився, після чого ОСОБА_3 покинув будинок. Через дві години ОСОБА_7 помітив відсутність бідону;

5)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 20.05.2023, який пояснив, що невідома особа запропонувала йому купити бідон за 100 гривень за адресою: АДРЕСА_1 , на що ОСОБА_9 погодився;

6)даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.05.2023 за участю ОСОБА_9 , який впізнав на третьому фотознімку особу, яка продала йому бідон за 100 грн, це був ОСОБА_3 ;

7)даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 20.05.2023, яка пояснила, що, повернувшись до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де вона проживає разом з ОСОБА_7 , помітила відсутність бідону та повідомила про це співмешканцю, на що він сказав, що до приходу ОСОБА_11 бідон знаходився на своєму місці, а саме за газовою пічкою;

8)даними протоколу пред`явлення речей для впізнання за фотознімками від 20.05.2023 за участю ОСОБА_10 , яка впізнала крадений бідон за фотознімком за слідами іржі з боку засувки;

9)висновком експерта № 2885/23 від 24.05.2023;

10)даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_3 ;

11)даними протоколу проведення слідчого експерименту від 01.06.2023.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» № 9627/81 від 14 березня 1984 року Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суттєвим є той фактор, що про підозру ОСОБА_3 повідомлено лише 31.05.2023, що стало початком притягнення його до кримінальної відповідальності, тому ризик втечі фактично виник лише з цієї дати і в подальшому лише збільшується внаслідок наближення моменту можливого призначення передбаченого суворого покарання.

Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено процедуру отримання показань у кримінальному провадженні - спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та потерпілої та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними показань тощо.

Оскільки ОСОБА_3 раніше вже вчиняв кримінальні правопорушення, за що притягувався до кримінальної відповідальності, тому є обґрунтований ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.

Підозрюваний має постійне зареєстроване місце проживання, відбуває покарання з випробуванням за вчинення кримінального правопорушення, що за своєю природою є різнорідним з інкримінованим кримінальним правопорушенням, вчинив інкриміноване кримінальне правопорушення не в період іспитового строку, а ще до винесення обвинувального вироку щодо нього (має місце сукупність злочинів), на обліках у нарколога і психіатра не перебуває, за місцем реєстрації характеризується задовільно, проживає з матір`ю.

Підозрюваний стверджував, що не мав наміру переховуватись від досудового розслідування, просто поїхав на заробітки, оскільки були потрібні гроші, після чого хотів добровільно з`явитися до поліції, сприяє кримінальному провадженню, вину визнає. Ці дані містяться в матеріалах клопотання та прокурором не спростовані.

Крім того, йому інкримінується викрадення алюмінієвого бідону, вартість якого є незначною. До того ж, невиправдано дорого тримати під вартою підозрюваного, тим більш у такий складний для країни час.

Тому достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також доведених ризиків, є запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Однак, з урахуванням інших обставин справи, тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, домашній арешт повинен бути цілодобовим із покладанням на підозрюваного передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Достатніх підстав для застосування більш суворого запобіжного заходу не встановлено. Сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід не є покаранням.

Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу судом встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194 КПК України, але не доводять обставини, визначені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України - недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні та необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Суд зазначає, що у клопотанні слідчого взагалі не вказано жодного доводу щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Таким чином, враховуючи, що стороною обвинувачення не доведено обставин, визначених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, з огляду на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку, що негативні наслідки запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевищують необхідність та можливість досягнення завдань кримінального провадження, і такі потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, що в даному випадку буде надмірним.

Усі докази на обґрунтування клопотання повинні надаватись і досліджуватись судом першої інстанції під час розгляду клопотання. Нові докази судом апеляційної інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи доведе неможливість їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. В інших випадках нові докази для усунення допущених і виявлених цим судовим розглядом недоліків клопотання не приймаються і не оцінюються.

У разі встановлення нових даних слідчий або прокурор не позбавлені права подати нове клопотання про зміну або застосування запобіжного заходу на підставі новоздобутих даних.

На цьому етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, остаточної правовій кваліфікації інкримінованого кримінального правопорушення тощо.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-201 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1.Відмовити в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

2.Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, а саме до 24 жовтня 2023 року, заборонити йому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також виконувати обов'язки: повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи ; утримуватися від спілкування із потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

3.Виконання ухвали доручити Балаклійському ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області.

4.Встановити строк дії ухвали до 24 жовтня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1