Справа 755/5610/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/4634/2023 Доповідач в суді ІІ інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

16 листопада 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фарбоване, Яготинського району Київської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.2019 року вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, 16.06.2021 року звільнений з Коростенської виправної колонії Житомирської області № 71 по відбуттю строку покарання,

засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 27 березня 2023 року приблизно о 13 годині 20 хвилин, у період дії воєнного стану, з метою незаконного заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, з торгових полиць взяв чотири флакони лаку для волосся, що належить ФОП ОСОБА_8 , сховав викрадене під куртку чорного кольору, після чого направився до виходу із вказаного магазину не оплативши за нього грошові кошти та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 479 грн 68 коп.

Крім того, 28 березня 2023 року, у період дії воєнного стану, приблизно о 13 годині 52 хвилини, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, повторно, взяв з торгових полиць шість флаконів лаку для волосся, що належить ФОП ОСОБА_8 та сховав під куртку, в яку був одягнений, після чого направився до виходу із вказаного магазину, не оплативши за нього грошові кошти та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 719 грн 52 коп.

Крім того, 30 березня 2023 року, у період дії воєнного стану, приблизно об 11 годині 05 хвилин, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, повторно, взяв з торгових полиць п`ять флаконів лаку для волосся, що належить ФОП ОСОБА_8 , які сховав під куртку, після чого направився до виходу із вказаного магазину не оплативши за нього грошові кошти та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 667 грн 60 коп.

Крім того, 04 квітня 2023 року, приблизно о 16 годині 45 хвилин, у період дії воєнного стану, ОСОБА_7 , з метою незаконного заволодіння чужим майном, зайшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де, повторно, взяв з торгових полиць чотири флакони лаку для волосся, що належить ФОП ОСОБА_8 , сховав під куртку чорного кольору, в яку був одягнений, після чого направився до виходу із вказаного магазину не оплативши за нього грошові кошти та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій ФОП ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 479 грн 68 коп.

В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів скарги указав на те, що суд першої інстанції, призначивши ОСОБА_7 покарання визнав обставину, що пом`якшує покарання щире каяття. Однак судом не взято до уваги інші обставини, які пом`якшують покарання, а саме: визнання вини у повному обсязі, щиросердечне розкаяння, активне сприяння слідству у розкритті злочину, добровільне погашення матеріальної шкоди потерпілій. Окрім цього, обвинувачений є інвалідом 3 групи, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 від 02 квітня 2018 року. На думку апелянта, судом першої інстанції було помилкового визнано обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, рецидив злочину, оскільки відповідно до вироку, засуджений ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць, однак був звільнений по відбуттю строку покарання. Відтак, судимість за попереднім вироком було погашено, а отже обставина, що обтяжувала покарання обвинуваченого як рецидив злочину, на думку обвинуваченого відсутня. Вважав, що враховуючи характеризуючи дані про його особу, а саме: майновий стан, поведінку після вчинення кримінальних правопорушень, який щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував завдану шкоду, суд мав можливість та законні підстави прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки із покладенням обов`язків, передбачених п.1 п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Вислухавши доповідь судді - доповідача, пояснення:

обвинуваченого, який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, її доводи вважав не обґрунтованими та просив залишити її без задоволення;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції щодо обставин кримінального провадження, докази стосовно яких судом першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду не досліджувались і щодо яких не надійшло апеляційних скарг, апеляційним судом не перевірялися. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги відповідно до положень ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги про незаконність вироку в частині призначеного покарання, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону.

Відповідно до положень ст.65 КК України, при призначенні покарання враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Цих вимог закону при призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Так, при вирішенні питання про покарання обвинуваченого суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який є тяжким, а також дані про його особу, який, раніше судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. У якості обставини, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшувала покарання ОСОБА_7 , суд визнав його щире каяття, а у якості обставини, яка згідно ст. 67 КК України обтяжувала його покарання, суд визнав рецидив злочинів.

Сукупність наведених обставин привели суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим суд, із урахуванням положень як закону України про кримінальну відповідальність, так і з урахуванням кримінального процесуального закону призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, належним чином мотивувавши своє рішення. При цьому, суддя місцевого суду обґрунтовано прийшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень не можливе без ізоляції від суспільства.

Із указаними висновками колегія суддів погоджується повною мірою.

Апеляційна скарга обвинуваченого не містить доводів, які би указували на незаконність ухваленого судом вироку.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обставини, на які послався обвинувачений у апеляційній скарзі судом першої інстанції при вирішенні питання про покарання були враховані із належною повнотою, що дало суду першої інстанції обґрунтовані підстави призначити обвинуваченому покарання, відповідно до мінімальної межі санкції ч.4 ст. 185 КК України.

На думку колегія суддів, вид та розмір призначеного покарання відповідає як тяжкості вчиненого злочину, так і особі обвинуваченого. Призначене обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для пом`якшення цього покарання, у тому числі шляхом застосування положень ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Посилання в апеляційній скарзі обвинуваченим на те, що суд безпідставно не врахував у якості обставини, яка пом`якшувала його покарання - активного сприяння слідству у розкритті злочину, то ці обставини, не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необхідність врахуваннядобровільного погашення матеріальної шкоди потерпілій, а також інвалідність обвинуваченого, то ці доводи враховуються колегією суддів при оцінці призначеного йому покарання. Між тим, вказані обставини не дають підстав для висновку про можливість призначення йому покарання з випробуванням. Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив покарання відповідно до мінімальної межі санкції ч.4 ст.185 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про безпідставне врахування судом у якості обставини, яка відповідно до положень ст.67 КК України обтяжувала його покарання - рецидив злочинів, не ґрунтуються як на вимогах закону, так і на матеріалах кримінального провадження. Та обставина, що обвинувачений 16.06.2021 був звільнений з виправної колонії по відбуттю строку покарання за вироком від 24.01.2019, не є погашенням судимості, а з огляду на положення п.7 ч.1 ст.89 КК України є лише початком обліку строків її погашення.

Колегія суддів у контексті оцінки аргументів апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому покарання з випробуванням враховує те, що обвинувачений, маючи незняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив чотири епізоди крадіжки майна. Наведене, на переконання колегії суддів свідчить про небажання обвинуваченого ОСОБА_7 стати на шлях виправлення та вести законослухняний спосіб життя, що виключає можливість призначення йому покарання з випробуванням.

Належних доводів для пом`якшення призначеного судом першої інстанції покарання шляхом застосування ст. 75 КК України обвинуваченим у апеляційній скарзі не наведено і підстав для цього у ході апеляційного розгляду не встановленою. Це указує на необґрунтованість апеляційної скарги та відсутність підстав для її задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

__________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4