Справа № 442/7571/23
Провадження № 1-кп/442/73/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000201 від 18.09.2023 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Раневичі Дрогобицького району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має на утриманні неповнолітню дитину, невійськовозобов`язаного, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

учасники справи: прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_7 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 з 02.03.2018 достовірно знав про те, що на підставі виконавчого листа від 11.12.2017, виданого на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2017 у справі №442/8309/2017, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по 900 грн, починаючи з 11.12.2017, а в подальшому з 01.09.2018 відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, в редакції Закону України від 28.08.2018 №2475-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання», в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягненню ним повноліття.

Однак ОСОБА_3 , усвідомлюючи необхідність сплати аліментів на утримання дитини, в порушення вимог ст. ст.18, 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України та ст. ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 , діючи умисно у період часу з 01.01.2022 по 01.10.2023 жодних дій, спрямованих на виконання рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 11.12.2017 не здійснив, а саме: будучи дієздатним та працездатним на роботу офіційно не влаштувався, заходів до пошуку роботи не вживав, на обліку у Дрогобицькій філії Львівського обласного центру зайнятості не перебував, з отриманих від тимчасових заробітків доходів аліменти не сплачував, жодної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надавав, чим порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток, внаслідок чого за період часу з 01.01.2022 по 30.09.2023 утворив заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 28879 гривень, яка сукупно перевищує суми виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), тобто, вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у вчиненні інкримінованому йому кримінального проступку визнав повністю. Пояснив, що не працює, перебивається тимчасовими підробітками, просив призначити покарання у виді громадських робіт.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а інші учасники кримінального провадження не мають жодних заперечень щодо встановлених обставин, при цьому позиція учасників кримінального провадження є добровільною, суд вважає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального проступку і винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковано за ч. 1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, обставини справи та особу винного у їх сукупності.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , не встановлено.

Суд враховує також стан здоров`я обвинуваченого, його характеристику та ставлення до скоєного.

З урахуванням наведеного необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 164 КК України у виді арешту.

Саме таке покарання на переконання суду буде достатнім для виправлення останнього та справедливим.

Цивільний позов не заявлено.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

З речовими доказами слід вчинити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) місяців арешту.

Строк відбуття покарання рахувати з часу звернення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1