МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2236/23
Провадження 1-кп/945/335/23
У Х В А Л А

про відмову в арешті тимчасово вилученого майна

12 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ; прокурора ОСОБА_3 ; захисника ОСОБА_4 ; особи, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, -

встановив:

Прокурор Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні відомості про яке, внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 вересня 2023 року за № 0000430.

28.09.2023 о 10 годині 45 хвилин на автомобільній дорозі Т-1507 Миколаїв-Парутине-Очаків, за порушення правил дорожнього руху, було зупинено автомобіль Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , при цьому, ОСОБА_6 , відповідно до постанови суду від 09.04.2019 позбавлений права керування транспортним засобом на строк 10 років.

Під час огляду місця події від 28.09.2023 вилучено автомобіль Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Обґрунтовуючи необхідність накладення арешту на майно, прокурор посилається на те, що вилучене майно визнано речовим доказом, і має істотне доказове значення для встановлення всіх необхідних фактів та обставин у даному кримінальному провадженні.

З метою збереження речових доказів, прокурор просить суд накласти арешт на тимчасове вилучене майно.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти клопотання, вказував на його необґрунтованість, а також на те, що транспортний засіб не зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Особа, права та законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування ОСОБА_5 у судовому засіданні повідомила, що власник автомобіля Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , - ОСОБА_7 , уповноважив, у тому числі і ОСОБА_5 , укладати правочини щодо розпорядження вказаним автомобілем. Вказує на те, що їй було невідомо про керування ОСОБА_6 цим автомобілем і просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши документи, додані сторонами, слідчим суддею встановлено таке.

Тимчасове вилучення майна та арешт майна, на підставі п. п. 6, 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), є заходами забезпечення кримінального провадження.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 5 статті 237 КПК України передбачено, що при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 2 статті 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У судовому засіданні встановлено, що 28.09.2023 старшим слідчим ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області було проведено огляд, під час якого, відповідно до протоколу огляду від 28.09.2023, виявлено та вилучено Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

29 вересня 2023 року автомобіль Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключ до цього автомобіля, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відповідно до постанови про визнання речовими доказами та прилучення їх до провадження в якості речових доказів, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000430.

Так, розглядаючи клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя вважає, що прокурором не довдено у клопотанні факт того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи третіх осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду в межах кримінального провадження № 0000430, а отже арешт зазначеного у клопотанні майна може призвести до порушення прав відповідного власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За вказаних обставин, враховуючи можливість без накладення арешту на автомобіль Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, провести слідчій дії під час досудового слідства та судового розгляду, слідчий суддя не вбачає підстав для арешту автомобіля Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170, 172, 173 КПК України, -

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, а саме: автомобіль Ford Transit, державний номер НОМЕР_1 , ключі до нього, а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

12.10.2023