САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/183/24
Провадження № 1-кп/726/61/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000064 від 19.01.2024 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , туркмена за національністю, громадянина України, уродженця м. Чернівці, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст.395 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи ознайомленими з постановою Садгірського районного суду міста Чернівці від 05 жовтня 2023 року про обрання йому адміністративного нагляду строком на 6 (шість) місяців на підставі п. «В» ст. 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», перебуваючи на обліку в Чернівецькому РУП ГУНП в Чернівецькій області, з 27.10.2023, всупереч встановленими тимчасовими адміністративними правилами та обмеженнями, порушуючи Закон України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі», переслідуючи мету направлену на ухилення від адміністративного нагляду, без поважних на те причин, не повідомивши працівників Чернівецького РУП ГУНП в Чернівецькій області, самовільно всупереч встановленому законом порядку залишив місце свого проживання: АДРЕСА_1 , та з власних переконань проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився по теперішній час.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, тобто у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 395 КК України - визнав та висловив своє розкаяння у вчиненому. Підтвердив дійсність обставин, викладених в обвинувальному акті. Не заперечив, що був обізнаний із встановленим щодо нього адміністративним наглядом та підтвердив, що порушив його обмеження, самовільно проживаючи за іншою адресою. Просив його суворо не карати.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України. Просила обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження що стосуються даних, які характеризують особу обвинуваченого.

Щодо міри покарання, просила суд призначити обвинуваченому покарання за ст. 395 КК України, у виді арешту на строк 3 (три) місяці.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечив щодо запропонованого прокурором порядку дослідження доказів. Щодо міри покарання своєму підзахисному просив суд призначити покарання за ст. 395 КК України у виді мінімального строку арешту.

З`ясувавши думку учасників судового провадження, оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в присутності захисника погодився із ним, а в учасників процесу та суду відсутні сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежив вивчення фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння останнім змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 395 КК України, його вина також доведена і підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений визнав та з якими погодився в повному об`ємі.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , які він надав суду вільно, без примусу та тиску, в присутності захисника та будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ст. 395 КК України, а саме у самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду - доведена повністю, а останній вчинив вказане кримінальне правопорушення за обставин наведених у вироку.

Підстав, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, відповідно до ч. 3 ст. 337 КПК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд виходить із таких обставин.

Відповідно до ст. 65 КК України, п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24 жовтня 2003 року, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься допроступку; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щирому розкаянні.

Також суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який в силу ст. 89 КК України не судимий, однак раніше притягався до кримінальної відповідальності, має зареєстроване місце проживання. Відповідно до даних довідки ОКНП «ЧОНД» був зареєстрований у 2002, 2003 та 2011 роках з діагнозом «розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю зі шкідливими наслідками та внаслідок вживання канабіоїдів. Також ОСОБА_3 звертався за спеціалізованою психіатричною медичною допомогою в диспансерне відділення ЧОПЛ, останній раз з 25.09.2022 по 05.10.2022, діагноз: легка розумова відсталість з порушенням поведінки та емоцій.

Згідно з даними Висновку судово-психіатричного експерта № 91 від 23.01.2024 ОСОБА_3 на даний час ознак хронічного психічного захворювання не виявляє, однак виявляє ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, однак може віддавати завіт своїм діям та керувати ними . На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ознак хронічного психічного захворювання, недоумства та тимчасового розладу психічної діяльності не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі легкої розумової відсталості з порушенням поведінки, однак міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. На даний час за своїм психічним станом застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Судом встановлено наявність обставини, згідно з ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме: щире каяття, визнання вини та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, визначених ст. 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого прокурором не заявлено та судом не встановлено.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ст. 395 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місці.

При цьому, суд виходить із суспільної небезпеки вчиненого та обставин за яких вчинено кримінальне правопорушення, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого та наявності пом`якшуючих покарання обставин; враховуючи при цьому відсутність обтяжуючих обставин; те, що обвинувачений усвідомив протиправний характер вчиненого, та просив суворо не карати, - а тому в даному конкретному випадку, суд, застосовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що саме таке покарання у виді арешту на строк 3 (три) місці, визначеного санкцією частини статті, буде достатнім і необхідним для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався, клопотань щодо його обрання до суду не надходило.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 337, 369-371, 373-374, 376, 392-395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 (три) місці.

Строк відбування покарання у виді арешту відраховувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Садгірський районний суд м. Чернівців протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Головуючий суддяОСОБА_1