Справа № 643/786/24
Провадження № 1-кс/643/152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2024 м.Харків

Слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_3 ,

представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000253 від 20.01.2024,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням у якому просить накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на нерегульованому пішохідному переході, розташованому по пр. Героїв Харкова в м. Харкові між будинками 52-А та 67 з непарної сторони проспекту, а саме на автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Посилаючись на положення ст.98 КПК України прокурор зазначає, що наразі існують достатні підстави вважати, що вилучений автомобіль є засобом вчинення кримінального правопорушення та зберіг на собі його сліди, тому, з метою збереження речових доказів, є необхідність у арешті цього тимчасово вилученого майна. Крім того, у органу досудового розслідування наявна необхідність у проведенні судової автотехнічної експертизи, з метою встановлення технічного стану вищезазначеного автомобіля та з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

У судове засідання прокурор не з`явився, подав заяву у якій просив клопотання задовольнити та розглянути без його участі.

Володілець майна (фактичний користувач на момент ДТП) ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 , проти задоволення клопотання заперечували з огляду на те, що із вилученим транспортним засобом проведені усі необхіді слідчі дії, а тому у накладенні арешту на майно не має жодної необхідності.

Власник майна - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату розгляду клопотання повідомлялась належним чином.

Під час судового засідання ОСОБА_3 вказав, що ОСОБА_6 померла, однак у клопотанні та долучених до нього документах такі відомості відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

З поданого клопотання та доданих до нього документів вбачається, що Харківським районним управлінням поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області, за процесуального керівництва Салтівської окружної прокуратури, проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню №0000253 від 20.01.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Дане кримінальне провадження зареєстроване за повідомленням оператора 102 про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2106, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи за адресою: м. Харків, просп. Героїв Харкова 67, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого останньому заподіяно тілесні ушкодження.

19.01.2024, у період часу з 19.00 до 19.50, слідчими СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 та ОСОБА_9 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась на нерегульованому пішохідному переході, розташованому по пр. Героїв Харкова в м. Харкові біля будинку 52-А під час якого було виявлено автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , який має механічні пошкодження, а саме деформацію капоту, радіаторної решітки, переднього лобового вікна.

Відповідно до протоколу огляду та затримання транспортного засобу від 19.01.2024 автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 вилучено та поміщено на майдан тимчасового утримання транспортних засобів.

Постановою слідчого СВ ХРУП № 2 ГУ НП в Харківській області ОСОБА_10 від 22.01.2024 вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який також не заперечував факту керування автомобілем за обставин викладених у клопотанні під час судового засідання.

При цьому, згідно із долученою до клопотання копією техпаспорту, власником вилученого транспортного засобу є ОСОБА_6 , яка зі слів ОСОБА_3 померла.

У зв`язку із наявністю відомостей про смерть ОСОБА_6 слід зауважити, що ОСОБА_3 не може вважатись належним володільцем вилученого транспортного засобу, оскільки особа, який він належав померла, відповідно втратив свою дію технічний паспорт на автомобіль, який надавав право ОСОБА_3 управляти вилученим автомобілем. При цьому питання власності після смерті особи має бути вирішено у порядку спадкування, однак належних доказів на підтвердження права володіння/користування транспортним засобом ОСОБА_3 не надав, через що не можливо констатувати, що він володіє/користується автомобілем ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , на законних підставах.

Відповідно п.7. ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні ; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Вивчаючи правову підставу для арешту майна слідчий суддя зауважує, що у даному випадку стороною обвинувачення доведено існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, а згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. На переконання слідчого судді проведення огляду та тимчасове вилучення майна відповідало меті і обставинам події даного кримінального провадження.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Заперечуючи проти задоволення клопотання ОСОБА_3 та його представник вказували на відсутність потреби у арешті транспортного засобу з огляду на проведення з ним всіх необхідних слідчий дій.

До вказаних доводів слідчий суддя ставиться критично з огляду на те, що під час судового засідання ОСОБА_3 повідомив, що він не має статусу підозрюваного, обвинуваченого чи потерпілого у даному кримінальному провадженні, тобто він не має відповідного процесуального статусу, який би давав можливість останньому бути обізнаним про хід та обсяг проведеного досудового розслідування.

При цьому слідчий суддя зауважує, що у даному випадку ініціатором клопотання є саме прокурор, який подане клопотання підтримав, про минування потреби в арешті майна суд не повідомляв. За таких обставин стверджувати про відсутність потреби вирішенні питання про арешт майна не має підстав.

Абзацом другим ч.1 ст.170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Оцінивши наведені стороною обвинувачення докази слідчий суддя приходить до переконання у необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно є засобом кримінального правопорушення, містить у собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення досудового розслідування, зокрема огляду вилученого майна та проведення відповідних судових експертиз, тощо. Не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки є ризик втрати цих речових доказів, що унеможливить встановленню істини по справі.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження, негативних наслідків арешту майна судом не встановлено.

При цьому слід роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.

З метою збереження речових доказів накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на нерегульованому пішохідному переході, розташованому по пр. Героїв Харкова в м. Харкові між будинками 52-А та 67 з непарної сторони проспекту, а саме на автомобіль ВАЗ 21063, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду в термін 5 днів з моменту її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1