Справа №523/8535/22
Провадження №1-кп/523/823/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2023 року Суворовський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , перекладача ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у присутності обвинувачених, розглянувши у судовому засіданні у залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000022 від 3.05.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України та клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт з наданими до нього документами за обвинуваченням ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що під час судового провадження на підставі ст.331 ч.3 КПК України ухвалою Суворовського районного суду м. Одесі від 21.09.2023 року відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали слідчого судді припиняє свою дію 19.11.2023 року.

У ході судового засідання прокурор ОСОБА_3 надав письмове клопотання про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачені обґрунтовано обвинувачуються у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ст.189 ч.4 КК України, вина їх підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, в тому числі показами потерпілого, який був допитаний у судовому засіданні, вважаючи, що деякі ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме ризик можливого переховування та вчинення іншого кримінального правопорушення продовжують існувати, обвинувачені, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може їм загрожувати за результатами розгляду кримінального провадження, перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, крім того не працевлаштовані, не мають постійних джерел доходів, ОСОБА_10 , будучи умовно- достроково звільненим від покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, маючи незняту та непогашену судимість знову вчинив новий умисний злочин; відносно ОСОБА_9 існує запит щодо екстрадиційного арешту; відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 наявні інші кримінальні провадження, в якому вони обвинувачується у вчинення тяжкого злочину проти здоров`я потерпілого, тому на думку прокурора єдиним запобіжним заходом, який може запобігти ризикам є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за викладених підстав просив продовжити відносно ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Дослідивши надані до суду матеріали, приймаючи до уваги особу ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачуються обвинувачені, та покарання, що загрожує у разі визнання осіб винними, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду або вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню; вислухавши думку учасників процесу:

- захисника ОСОБА_6 , який в захист інтересів ОСОБА_9 , заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначаючи, що клопотання є не обґрунтованим, відсутні посилання на ризики, передбачені ст.177 КПК України, лише тяжкість злочину не може бути єдиною підставою тримання під вартою; щодо екстрадиційного арешту зауважив, що апеляційний суд м. Києва змінив відносно ОСОБА_9 запобіжний захід на домашній арешт, крім того у підзахисного наявне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, до затримання працював волонтером, має наслідки тяжкої травми, у зв`язку з чим за наявності підстав вважав за можливе змінити відносно підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт;

- захисника ОСОБА_5 , який в захист інтересів ОСОБА_11 , не погоджуючись з клопотанням прокурора, зазначив, що підзахисний півтора роки перебуває під вартою без застосування альтернативного запобіжного заходу, при цьому сторона обвинувачення посилається на свідчення потерпілого, який у судовому засіданні заявив, що претензій не має; щодо результатів НСРД, то з досліджених матеріалів встановлено, що ОСОБА_11 не зафіксований на негласних слідчих діях, лише одна тяжкість покарання не може бути єдиною підставою тримання під вартою, водночас вказуючи, що підзахисний має міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дитину, одружений, може працевлаштуватися, доказів негативної репутації прокурором не надано, навпаки наявна позитивна характеристика, ніяких заяв з ОСІ не надходило, те, що підзахисний притягується до кримінальної відповідальності відповідає дійсності, але ОСОБА_11 не порушував покладені на нього обов`язки, з`являвся до суду, мав можливість ухилятися, але не скористався такою можливістю, тому відповідно висновків Європейського суду такий ризик як переховування взагалі відсутній, водночас надаючи до суду клопотання про зміну запобіжного заходу, обґрунтовуючи вище викладеними доводами, у зв`язку з чим за наявності підстав просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та змінити відносно підзахисного запобіжний захід з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за місцем його фактичного проживання;

- захисника ОСОБА_7 , яка в захист інтересів ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , підтримуючи думку колег, заперечувала проти задоволення клопотання сторони обвинувачення у зв`язку з його недоведеністю, посилаючись на практику Європейського суду та позицію Верховного суду, відповідно яких навіть обґрунтована підозра зі спливом часу перестає бути підставою для тримання особи під вартою, для цього потрібні більш вагомі докази наявності ризиків, а прокурор у всіх клопотаннях посилається на ризик переховування обґрунтовуючи тільки тяжкістю покарання, що не є достатнім, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 є громадянами України, мають родини, міцні соціальні зв`язки, місце проживання, позитивно характеризуються, ОСОБА_12 до затримання мав постійне місце роботи; щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, вина не доведена у законному порядку, дійсно є інше кримінальне правопорушення, але ОСОБА_12 не ухилявся від суду, не переховувався, що фактично є підтвердженням відсутності ризику переховування, крім того прокурор не обґрунтував, чому не можливо застосувати до підзахисних більш м`який запобіжний захід, за викладених підстав вважала, що цілодобовий домашній арешт може належним чином забезпечити процесуальну поведінку ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , у зв`язку з чим просила змінити відносно підзахисних запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою;

- захисника ОСОБА_8 , який в захист інтересів ОСОБА_12 , підтримав адвоката ОСОБА_7 , в свою чергу просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора та застосувати відносно підзахисного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою;

- обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , які повністю приєдналися до думки своїх захисників, просили змінити запобіжний захід на домашній арешт, запевняючи, що будуть з`являтися до суду, враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню за наступними підставами.

За змістом ст.331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом вимог ст.ст.177 та 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений не виконає покладені на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ст.178 ч.1 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини.

З урахуванням вищевикладеного, зважаючи, що судовий розгляд по суті ще триває, продовжується дослідження доказів, відтворення аудіо записів, що потребує певного часу, крім цього судом прийняті до уваги достатні аргументи сторони захисту, що у обвинувачених наявні стійкі соціальні зв`язки, місце проживання, однак на думку суду це не є домінуючою вагомою підставою для зміни відносно обвинувачених запобіжного заходу, водночас, не даючи правову оцінку інкримінованого обвинуваченим злочину, суд враховує характер та специфіку пред`явленого обвинувачення, відповідно якому дії обвинувачених відносяться відповідно до положень ст.12 КК України до особливо тяжкого злочину; приймаючи до уваги особи обвинувачених, які за змістом обвинувального акту достовірно знаючи, що на території України оголошений воєнний стан, свідомо вчинили умисне кримінальне правопорушення за попередньою змовою з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), що також вбачається з показів потерпілого, свідка, допитаних у судовому засіданні, крім того не працевлаштовані, не мають легальних джерел доходів, відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_11 на розгляді суду перебувають інші обвинувальні акти, щодо ОСОБА_9 існує запит на екстрадіційний арешт; ОСОБА_10 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, що судом приймається в якості характеризуючих даних, та дозволяє прогнозувати поведінку обвинувачених у майбутньому, що у сукупності дає підстави вважати, що обвинувачені, будучи обізнаними про ступінь тяжкості інкримінованого їм злочину, можуть переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; не виключається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, виходячи з наведеного, суд дійшов до переконання, що раніше обраний запобіжний захід відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованого обвинуваченим діяння, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України зменшилися, але деякі з них не втратили своєї актуальності, що на даній стадії судового провадження унеможливлює застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, крім того, будь-яких виключних обставин, які б перешкоджали застосуванню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України та давали підстави для зміни щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 запобіжного заходу на теперішній час не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», що на думку суду також буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст.2 КПК України.

Статтею 183 ч.3 КПК України регламентовано, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Однак, при прийнятті рішення щодо міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених, суд враховує положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України, за змістом якої суд має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 обвинувачуються у скоєнні злочину з погрозою застосування насильства, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Таким чином, керуючись ст.ст. 132, 177-178, 183, 194, 196, 205, 331, 369-372, 392 КПК України, суд,-

Постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_11 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 14.01.2024 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 14.01.2024 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 14.01.2024 року включно без визначення розміру застави.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, тобто до 14.01.2024 року включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 14.01.2024 року.

Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягає апеляційному оскарженню безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя: ОСОБА_1