Єдиний унікальний № 946/3512/23
Провадження № 1-кп/946/450/23
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

22 листопада 2023 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянув у місті Ізмаїл Одеської області у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000183, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 Кримінального кодексу України (далі - КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_6 ,

сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_7

Суть питання, що вирішується

1.Прокурор звернувся з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 діб, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме на те, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за особливо тяжкий злочин, а також, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки, у зв`язку з його підтримкою збройної агресії російської федерації проти України, визнання її правомірною та сприяння їй. Також, посилаючись на надзвичайно великий ступінь суспільної небезпеки, висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, а також тяжкість покарання, що йому загрожує, прокурор вважає, що забезпечення уникнення зазначених ризиків можливо тільки лише із застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Встановлені судом обставини

2.У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 .

3.Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. При цьому захисник ОСОБА_7 просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, зазначивши, що обвинувачений вже тривалий час перебуває під вартою, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, тиск на свідків не чинив і не збирається чинити.

4.Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.2023 відносно ОСОБА_5 був застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжувався у встановленому законом порядку та спливає 04.12.2023. При цьому була встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

5.Судовий розгляд даного кримінального провадження ще не завершений та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання обвинуваченого під вартою з об`єктивних причин.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

6.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про заявлене клопотання, дійшов висновку про його задоволення з огляду на таке.

7.За змістом ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК, якою суд керується в силу положень ч. 2 ст. 331 КПК, суд може продовжити строк тримання під вартою, якщо прокурор доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також, що є наявними обставин, які перешкоджають завершенню кримінального провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

8.Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки обвинуваченого під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

9.При цьому слід звернути увагу на те, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

10.Тому при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, а саме покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, вік та стан здоров`я обвинуваченого (22 роки, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою); суд також враховує відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зав`язків, у тому числі те, що він не одружений, не має й утриманців, постійного місця роботи та те, що ОСОБА_5 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, з метою його уникнення має реальну можливість та може переховуватися від суду, у тому числі на території інших держав, тобто в даному випадку прокурором доведено, що заявлений ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, продовжує існувати. Крім того, продовження існування цього ризику також підтверджується тим, що у обвинуваченого ОСОБА_5 можливо є зв`язки з представниками країни-агресора, а також те, що він проживає на прикордонній території поблизу державного кордону України з Румунією. Хоча обвинувачений ОСОБА_5 і є особою призовного віку, але він не позбавлений можливості залишити територію України у незаконний спосіб.

11.Також, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні у період воєнного стану особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки України у поєднанні зі зв`язками з представниками країни-агресора, з якою на теперішній час ведуться активні бойові дії, то, на думку суду, прокурором доведено, що обвинувачений ОСОБА_5 може продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, тобто прокурором доведено продовження існування також і ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

12.Більше того, з урахуванням того, що Указом Президента України №573/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-IX від 20.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжувався у встановленому порядку, востаннє воєнний стан продовжений ще на 90 діб Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженого Законом України № 3429-IX від 08.11.2023, під час якого можуть виникнути непередбачувані обставини, які можуть становити небезпеку як для самого обвинуваченого, так і для суспільства, а також те, що підрозділи Національної поліції в цей час виконують інші важливі завдання з урахуванням введеного воєнного стану, то вищезазначені існуючі ризики значно збільшуються, а здійснення контролю щодо їх упередження та за поведінкою обвинуваченого значно ускладняється у випадку не застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

13.Разом з цим, як і раніше, суд вважає, що прокурором не доведено існування ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, у зв`язку з тим, що досудове розслідування цього кримінального провадження вже закінчено та розпочатий судовий розгляд, під час якого були допитані два свідки обвинувачення та досліджені усі письмові докази, залишився не допитами лише один свідок обвинувачення, явку до суду якого не може забезпечити навіть сама сторона обвинувачення, не кажучи вже про можливість встановлення його місцезнаходження обвинуваченим.

14.Але вищезазначені обставини кримінального провадження свідчать про те, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та запобігання порушенню прав осіб та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_5 на свободу.

15.При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою суд також враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК, за змістом яких під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого у тому числі ст. 111 КК, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід у виді тримання під вартою.

16.Отже, з урахуванням викладених обставин, особи ОСОБА_5 , а також того, що судовий розгляд ще триває та не може бути завершений до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою, суд дійшов висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що запобігання доведеним ризикам, передбаченим п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК можливо виключно із застосуванням запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому суд вважає за необхідне продовжити його застосування на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 21 січня 2024 року.

17.При цьому, з урахуванням вказаних обставин, на підставі ч. 6 ст. 176, абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК суд вважає недоцільним визначати ОСОБА_5 розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 199, ч. 2 ст. 331, ст.ст. 370 - 372 КПК, суд -

постановив:

1.Клопотання прокурора задовольнити.

2.Продовжити застосування відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК, запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк до 21 січня 2024 року, без визначення розміру застави.

3.Строк дії наявної ухвали закінчується 21 січня 2024 року.

4.Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_5 , а також направити для виконання до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор».

5.Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 , який тримається під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

6.Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Головуючий - суддя Суддя Суддя

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3