ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/1957/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/1412/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Анатоліївка Рильського району Курської області російської федерації, пенсіонера, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2024 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів справи, до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя звернулась прокурор Бердянської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України.

В обґрунтування свого клопотання, прокурор вказала, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває обвинувальний акт у відновленому кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України. Ухвалами Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, Томаківського районного суду Дніпропетровської області, Жовтневого районного суду м. Запоріжжя запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 неодноразово продовжувався. Оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та станом на момент подання клопотання будь-яких підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не встановлено, прокурор просила продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 на 60 днів.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2023 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2024 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та свідчать про відсутність на даний час підстав для зміни обвинуваченому обраного запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою застосувати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що обвинувачений ОСОБА_6 знаходиться під вартою більше 3-х років.

Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_6 є пенсіонером, отримує пенсію, має незадовільний стан здоров`я, перебуває на диспансерному обліку з діагнозом ИБС стабільна стенокардія, гіпертонія ІІІ ст., цукровий діабет ІІ ст., у лютому 2022 року переніс інсульт, одружений, має стійкі соціальні зв`язки, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується виключно позитивно.

Вказує, що жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України прокурором не доведений, обвинуваченому не має сенсу переховуватися від органів слідства, у зв`язку із тим, що він буде з`являтися до суду з метою довести свою невинуватість.

Крім того зазначає, що судом не взято до уваги те, що немає жодного доказу вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 у зв`язку із тим, що на даний час в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя знаходяться тільки копії кримінального провадження, внесеного до ЄРДР від 10 вересня 2020 року відносно обвинуваченого, оскільки оригінали матеріалів кримінального провадження перебувають в м. Бердянську, який є тимчасово окупованим.

Вказує, що судом не взято до уваги те, що ОСОБА_6 на даний час потрібно пройти лікування згідно ухвал від 8 лютого 2023 року, 18 квітня 2023 року, 17 серпня 2023 року, 21 вересня 2023 року, 17 жовтня 2023 року, які не виконуються.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що раніше вже були прийняті рішення щодо проведення комплексного медичного обстеження стану здоров`я обвинуваченого, проте, йому були надані тільки пігулки.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу та просив звернути увагу на стан його здоров`я та на те, що кримінальне провадження розглядається за його копіями.

Повідомлений належним чином прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явився, заяв та клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав, а отже його неприбуття відповідно до ст. 405 КПК України не перешкоджає проведенню розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_6 , його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність певних ризиків, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, враховуючи тяжкість інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

При цьому, сама по собі тяжкість можливого покарання не є вирішальною при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак, на переконання колегії суддів, даний факт у сукупності з відомостями, що характеризують особу обвинуваченого може слугувати підставою для переховування від суду.

Зокрема, колегія суддів враховує і той факт, що обвинувачений ОСОБА_6 має місце реєстрації та проживання на тимчасово окупованій території (м. Бердянськ Запорізька область), що може спонукати його вдасться до дій, які направлені на переховування на вказаній території.

Крім того, колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України також не зменшився, адже як випливає із матеріалів справи, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 відновлене, наразі перебуває на розгляді в Жовтневому районному суді м. Запоріжжя та свідки і потерпіла ще не допитані, у зв`язку із чим обвинувачений може спробувати безпосередньо або через своїх знайомих незаконно впливати на таких осіб, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення від кримінальної відповідальності.

Отже, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та на даний час не зменшились.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо відсутності доказів вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, то слід зазначити, що апеляційний суд на даному етапі провадження не вправі розглядати ті питання, які суд повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Крім того, ст. 422-1 КПК України визначений порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених від час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Аналіз зазначеної норми кримінального процесуального закону свідчить про те, що апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки має право витребувати із суду першої інстанції лише оскаржувану ухвалу та відповідне клопотання сторони обвинувачення.

Таким чином, доводи щодо відсутності доказів вчинення злочинів у даному кримінального провадженні, не можуть бути предметом розгляду апеляційним судом під час перевірки ухвали про продовження застосування запобіжного заходу.

Доводи про те, що обвинувачений є пенсіонером, має постійне місце проживання, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, на даний час не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленому ризику без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також, слід зазначити, що перебування обвинуваченого ОСОБА_6 вже понад три роки під вартою, про що вказує захисник в своїй апеляційній скарзі, обумовлюються об`єктивними чинниками, такими як складністю кримінального провадження (інкримінується вчинення декілька епізодів тяжких та особливо тяжких злочинів), кількістю учасників судового провадження, місце проживання яких є тимчасово окупована територія, обсягом дослідження доказів та відповідною процесуальною поведінкою учасників провадження.

Крім того, слід врахувати і те, що наразі згідно з Указу Президента України діє воєнний стан, який неодноразово продовжувався, матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, тобто на території, яка є наразі тимчасово окупованою та обвинувальний акт з матеріалами відновленого втраченого кримінального провадження надійшли до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя тільки 4 квітня 2023 року. Вказані обставини значно уповільнюють розгляд даного кримінального провадження.

З приводу доводів сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого та наявності в нього певних діагнозів, то слід зазначити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які медичні довідки та лікарські висновки, які б прямо вказували на неможливість отримання обвинуваченим медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора. Відсутня також і довідка лікаря медичної частини ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», яка б свідчила, про неможливість установи надати належну медичну допомогу ОСОБА_6 за наявними у нього діагнозами.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що навіть за відсутності даних, які б свідчили про такий стан здоров`я ОСОБА_6 , що унеможливлює утримання його в умовах слідчого ізолятору, відреагувати на доводи сторони захисту щодо незадовільного стану здоров`я обвинуваченого та відповідно до п.п. 1, 2 ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати належне лікування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 206, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 листопада 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 289 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20 січня 2024 року включно, залишити без змін.

Відповідно до ст. 206 КПК України доручити ДУ «Центр охорони здоров`я ДКВС України» здійснити перевірку стану здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуває в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», а у разі необхідності надати медичну допомогу в необхідному обсязі.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 310/1957/21