УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 766/2125/23

провадження № 51-815 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу прокурора на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги та копії оскаржуваної ухвали вбачається, що ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 січня 2024 року під час розгляду кримінального провадження по суті пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 та судову справу з розгляду кримінального провадження N° 0000524 від 28.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнано такою, що пов`язана з окупацією, відповідно до положень ч. 3 ст. 114 КПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, прокурор подав апеляційну скаргу, за результатом розгляду якої Херсонський апеляційний суд ухвалою від 17 січня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанцій та просить його скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону.

Перевіривши доводи касаційної скарги та дослідивши надані суду копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження потрібно відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Зі змісту касаційної скарги та копії оскарженого судового рішення вбачається, що прокурор звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, якою задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , й судову справу з розгляду кримінального провадження N°0000524 від 28.12.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, визнано такою, що пов`язана з окупацією, відповідно до положень ч. 3 ст. 114 КПК України.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, суддя апеляційного суду вказав, що апеляційну скаргу подано на рішення суду, яке відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до положень ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції про задоволення клопотання та визнання судової справи з розгляду кримінального провадження такою, що пов`язана з окупацією, постановленої під час розгляду судового провадження по суті в суді першої інстанції, зазначеними положеннями закону не передбачено.

Зазначена ухвала не перешкоджає подальшому провадженню у справі. Підстав вважати, що суддею була постановлена ухвала, яка не передбачена законом, в контексті положень абз. 2 ч. 3 ст. 114 КПК України, також немає.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов правильного висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Посилання прокурора на висновки, які містяться у постановах Верховного Суду у справах № 757/32009/22-к від 15.06.2023, № 188/1146/22 від 05.04.2023, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 243/6674/17-к від 23.05.2018, є нерелевантними спірним у цьому провадженні правовідносинам, оскільки указані в цих постановах висновки стосуються аспектів оскарження ухвали слідчого судді, постановленої під час досудового розслідування, а не аспектів оскарження ухвали суду, постановленої під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для її задоволення немає, колегія суддів на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вбачає необхідним відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського апеляційного суду від 17 січня 2024 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3