Справа № 761/860/24
Провадження № 1-кс/761/1343/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року, Слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , що полягає у нерозгляді скарги від 06.12.2023 року, поданої в порядку ст.308 КПК України у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

09 січня 2024 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , що полягає у нерозгляді скарги від 06.12.2023 року, поданої в порядку ст.308 КПК України у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

В обґрунтування скарги адвокат вказує, що у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебуває кримінальне провадження №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

Скаргу вмотивовано тим, що 06.12.2023 року ОСОБА_3 , у порядку ст. 308 КПК України, звернувся до керівника Офісу Генерального прокурора із скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

Як зазначає у скарзі адвокат ОСОБА_3 , що 08.12.2023 року уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора було отримано вищевказану скаргу адвоката ОСОБА_3 . Водночас, станом на день оскарження вищевказана скарга адвоката ОСОБА_3 уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора розглянута не була.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не прибув, надіслав заяву про проведення судового засідання без його участі, скаргу підтримав, просив задовольнити.

Уповноважена особа Офісу Генерального прокурора в судове засідання не з`явився. Відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, дослідивши надані матеріали, дійшов таких висновків.

Так, судом встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Служби безпеки України перебуває кримінальне провадження №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

06.12.2023 року ОСОБА_3 , у порядку ст. 308 КПК України, звернувся до керівника Офісу Генерального прокурора із скаргою на недотримання розумних строків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України.

08.12.2023 року уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора було отримано вищевказану скаргу адвоката ОСОБА_3 .

Водночас, станом на день оскарження вищевказана скарга адвоката ОСОБА_3 уповноваженими особами Офісу Генерального прокурора розглянута не була.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України , яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, […] з тим, […] щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимогКонституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 308 КПК України підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування.

Прокурор вищого рівня зобов`язаний розглянути скаргу протягом трьох днів після її подання і в разі наявності підстав для її задоволення надати відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень. Особа, яка подала скаргу, невідкладно письмово повідомляється про результати її розгляду.

Згідно положень ст. 110 КПК України, процесуальним рішенням є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого.

Згідно ч. 3 цієї статті, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Згідно з п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Таким чином, випадок, коли прокурор вищого рішення відмовляє у задоволенні скраги у порядку ст. 308 КПК, з огляду на можливість оскарження такого рішення до слідчого судді у порядку ч. 1 ст. 303 того ж Кодексу, є випадком для якого прийняття постанови у порядку ст. 110 Кодексу, є прямо передбаченим цим Кодексом.

Коли прокурор вищого рішення задовольняє скарги, у порядку ст. 308 КПК, він надає відповідному прокурору обов`язкові для виконання вказівки щодо строків вчинення певних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень.

Тобто, КПК містить у собі визначений порядок, як має діяти прокурор вищого рівня при розгляді скарг, у порядку ст. 308 КПК України.

З урахуванням того, що порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

У цій справі, з урахуванням фактичних обставин справи, змісту скарги і фактичного нерозгляду скарги прокурором вищого рівня слідчий суддя доходить висновку про наявність такого, що підлягає судовому розгляду, спору між сторонами, який полягає у сфері та порядку застосування конкретних правових норм через призму фактичних обставин цієї справи.

Тож, здійснюючи аналіз проблематики питання порушеного автором скарги у цій справі, слідчий суддя ураховує те, що, у цьому випадку, бездіяльність прокурора, може бути оскаржено у відповідності до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, оскільки прокурором не приймалось рішення про задоволення, відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків, в розумінні ст. 110 КПК України.

Тим самим, в порушення вимог ст.308 КПК, прокурором вищого рівня у визначений законодавством строк скаргу розглянуто не було (належне процесуальне рішення не прийнято, чим порушено права заявника). Хоча, цього від суб`єкта владних повноважень вимагає порядок встановлений КПК, бо, вся структура кримінального процесуального законодавства України лежить на загальному припущенні (ст.ст. 8, 9 КПК України), що державні органи діють сумлінно.

Застосовуючи саме такий підхід слідчий суддя ураховує і те, що рішенням ЄСПЛ від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» визначено концепцію якості закону, зокрема з вимогою, щоб він був доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у своєму застосуванні. Відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу «якості закону». В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

Тим самим, суд констатує, що права заявника порушені, а тому підлягають захисту.

Згідно ж п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України саме до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а тому аналізуючи питання того, чи були у наслідок порушення порядку порушенні права та свободи власника майна.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту, вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня2019 року у справі № 569/17272/15-ц вказано, що «належний спосіб або способи захисту обумовлюються змістом порушеного права та характером його порушення. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16».

Враховуючи зазначене, слідчий суддя вважає, що скарга є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню шляхом зобов`язання уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , у порядку передбаченому ст.308 КПК України та з урахуванням положень ст. 110 того ж Кодексу, так як є дійсним факт неприйняття рішення за результатом розгялду вищевказаної скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110, 303-308, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , що полягає у нерозгляді скарги від 06.12.2023 року, поданої в порядку ст.308 КПК України у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110-2 КК України - задовольнити.

Зобов`язати уповноваженого прокурора Офісу Генерального прокурора розглянути скаргу адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ОСОБА_4 , від 06.12.2023 року у кримінальному провадженні №0000969 від 26.09.2023 року, яка отримана уповноваженою особою Офісу Генерального прокурора 08.12.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1