Провадження № 1-кс/686/8463/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м.Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Понінка Полонського району Хмельницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, на утриманні малолітня дитина, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 та фізичної особи підприємця, учасника бойових дій, раніше не судимого,

у кримінальному провадженні № 0000442,

встановив:

04.10.2023 року слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, посилаючись на те, що строк перебування підозрюваного під вартою закінчується 10.10.2023 року, однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим. При цьому, визначені ст.177 КПК України, ризики: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджаня кримінальному провадженню іншим чином, продовжують існувати.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий також зазначив, що «досудовим розслідуванням встановлено, що 13 серпня 2023 року, близько 05 год. 24 хв., у світлу пору доби, без опадів, водій ОСОБА_6 , проявляючи злочину самовпевненість, нехтуючи вимогами 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 (далі по тексту - Правил), не дотримуючись вимог п.1.3. Правил, яким передбачено, що він, як учасник дорожнього руху, зобов`язаний знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, рухався за кермом автомобіля «Mazda E 2200», р.н. НОМЕР_2 , (далі по тексту автомобіль «Mazda E 2200») по асфальтобетонному покриті, яке перебувало у сухому стані, проїзної частині другорядної автодороги вул.Д.Галицького у м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області, наближаючись до нерегульованого перехрестя зі головною автодорогою вулиці Л.Українки та при виїзді на перехрестя з головною автодорогою вул.Л.Українки, де в цей час в зустрічному напрямку, до вул.Д.Галицького м.Полонне Шепетівського району Хмельницької області, рухався автомобіль «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_3 (далі по тексту автомобіль «Daewoo Lanos»), під керуванням ОСОБА_8 , водій ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.5., 2.3 (б), 12.1 Правил, проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, швидкість керованого ним транспортного засобу, створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, а також загрозу життю і здоров`ю громадян, як наслідок, виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив блокуюче зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля «Mazda E 2200» із передньою частиною автомобіля «Daewoo Lanos», під керування водія ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку, у межах своєї смуги руху. Після вчинення вищеописаної дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_6 покинув місце пригоди.

Внаслідок вчинення водієм автомобіля «Mazda E 2200» ОСОБА_6 даної дорожньо-транспортної пригоди, водій автомобіля «Daewoo Lanos» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм загинув на місці події.

Своїми діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. (б), 2.9 (а), 12.1. Правил, зміст яких полягає в наступному: п. 1.3. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цих правил, а також бути взаємно ввічливими; п.1.5 Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ поліції, власника дороги або уповноважений ним орган; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 2.9. Водієві забороняється: а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; п.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_6 вищевказаних вимог Правил знаходяться в прямому причинному зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками спричинення смерті ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

14.08.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

15.08.2023 слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк по 10 жовтня 2023 року включно.

Тривале розслідування вказаного кримінального провадження обумовлено значною кількістю необхідних слідчих (розшукових) дій, експертиз, які проводилися, які тривають на даний час та які необхідно буде провести в подальшому, а також складністю кримінального провадження. У кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, що необхідні для всебічного, повного та неупередженого встановлення усіх обставин вчинення даного кримінального правопорушення, а саме: отримати висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 (виконання якої триває); отримати висновки експертиз технічного стану транспортних засобів (виконання яких триває); отримати висновок транспортно-трасологічної експертизи (виконання якої триває); отримати висновок судової експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної експертизи (виконання якої триває); провести інші слідчі (розшукові) дії, в яких виникне необхідність під час досудового розслідування; виконати вимоги ст.ст.290, 291 КПК України. Провести вказані слідчі (розшукові) дії та експертизи у передбачений законом строк, не представилося можливим, внаслідок особливої складності провадження, яке обумовлене довготривалими експертизами.

Враховуючи, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, з метою забезпечення подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, слідчий у клопотанні просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 та буде не достатньою для запобігання вказаним ризикам.»

Заслухавши пояснення прокурора та слідчого, які клопотання підтримали та наполягали на його задоволенні, підозрюваного та його захисника, які заперечили з приводу задоволення клопотання слідчого, просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, дослідивши надані матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст.183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000442 від 13.08.2023 р., за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

13.08.2023 р. ОСОБА_6 був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, фактичний час затримання - 12 год. 50 хв. 13.08.2023 р.

14.08.2023 р. ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

Дана підозра є обґрунтованою, адже на її підтвердження представлено: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.08.2023 р.; результат освідування ОСОБА_6 за допомогою приладу «Драгер» від 13.08.2023 р.; протокол затримання ОСОБА_6 від 13.08.2023 р.; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 ; протоколи допитів свідків: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 13.08.2023 р. та інші матеріали кримінального провадження.

Таким чином, станом на момент розгляду клопотання беззаперечних доказів того, що ОСОБА_6 не причетний до вчинення правопорушення, не встановлено.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 15.08.2023 р. відносно ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 10.10.2023 року.

04.10.2023 р., постановою керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_13 , було продовжено до трьох місяців строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000442.

На даний час продовжують існувати визначені ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Так, з досліджених у судовому засіданні матеріалів встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду й надалі існує, оскільки опинившись на волі, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення. є достатньо високим. При цьому, слідчим суддею також враховується той факт, що ОСОБА_6 залишив місце дорожньо-транспортної пригоди, що також свідчить про його реальні наміри здійснювати переховування від органів досудового розслідування та суду.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено, на даний час потерпілі, свідки судом не допитані, а тому продовжує існувати ризик незаконно впливу на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні. При оцінці наявності зазначеного ризику слідчим суддею врахована встановлена КПК України процедура отримання свідчень від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту осіб слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1 та ч.2 ст.23, ст.224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження під час збирання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту отримання показань від вказаних осіб судом.

Разом з тим, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, про який зазначав у своєму клопотанні слідчий, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки ніщо з наданих матеріалів клопотання не свідчить про існування вказаного ризику.

За таких обставин по справі приходжу до висновку про наявність визначених ст.177 КПК України ризиків: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Тобто ризики, які враховувались під час застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, на даний час не зменшились, а й продовжують існувати, що й доведено в судовому засіданні стороною обвинувачення.

Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Аналізуючи особу підозрюваного, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, роботу, родину, на утриманні малолітню дитину, є учасником бойових дій, та на сьогоднішній день потребує лікування.

Проте, вказані обставини не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків та не є такими, що давали б можливість слідчому судді застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, вказані обставини не були стримуючими від вчинення дій, що стали підставою для підозри ОСОБА_6 у вчиненні злочину.

Стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, оскільки не встановлено тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні. Відсутні й відомості щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст.177 КПК України. Більш того, стороною захисту не доведено, як змінилися обставини, які були взяті до уваги при застосуванні запобіжного заходу, які нові обставини виникли після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу.

Даних, які б перешкоджали триманню ОСОБА_6 під вартою, на даний час, не встановлено.

Таким чином, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема, ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, продовжують існувати та вони виправдовують тримання підозрюваного під вартою, враховуючи усі визначенні ст.178 КПК України обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що слід продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , адже лише такий найсуворіший запобіжний захід, на даний час, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім стримуючим засобом для запобігання ризикам, доведеним слідчим та прокурором.

Слідчий суддя вважає обґрунтованою і доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт, навіть із покладенням додаткового обов`язку у вигляді носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Так, особисте зобов`язання не підлягає до застосування з огляду на тяжкість злочину, який інкримінується підозрюваному, та наявність реальних сумнівів того, що ОСОБА_6 виконуватиме покладені на нього обов`язки. Особиста порука не підлягає застосуванню, оскільки будь-яких клопотань від осіб, яких би слідчий суддя міг вважати такими, що заслуговують на довіру, про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, до слідчого судді не надходило. Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть з покладенням обов`язку носіння електронного засобу контролю, на даному етапі досудового розслідування, не унеможливить запобіганню вищевказаних ризиків, оскільки ОСОБА_6 не перебуватиме під цілодобовим наглядом правоохоронних органів і зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на свідків та потерпілих, зокрема, й за допомогою засобів телефонного зв`язку або за допомогою третіх осіб, які матимуть можливість відвідувати підозрюваного.

У відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України не може бути визначений розмір застави, про що також клопотала сторона захисту в судовому засіданні, адже ОСОБА_6 інкримінується вчинення злочину, який спричинив загибель людини.

Завдання кримінального провадження виправдовують вжиття таких обмежувальних заходів та такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного з метою уникнення вищевказаних ризиків.

Саме застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на думку слідчого судді, забезпечує виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

За наведених обставин, слідчим суддею відхиляються, зазначені стороною захисту аргументи про те, що ОСОБА_6 немає намірів перешкоджати кримінальному провадженню, ухилятися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерплих, а також щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема й у вигляді домашнього арешту. Не може слугувати підставою для відмови у продовженні строку тримання під вартою ОСОБА_6 той факт, що останній хворіє, і, можливо, потребуватиме повторного оперативного лікування, окрім того, вказані обставини вже були предметом дослідження під час застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу.

Слідчий суддя критично сприймає аргументи сторони захисту щодо неможливості тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, в зв`язку з його станом здоров`я, як підставу для відмови у задоволенні клопотання, оскільки доказів неможливості утримання ОСОБА_6 в умовах СІЗО стороною захисту не надано.

Окрім того, існує порядок Порядок взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту (далі Порядок), затверджений спільним Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 року № 239/5/104 визначає взаємодію закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту.

Згідно п. 2.3. Порядку медичне обстеження осіб, узятих під варту, здійснюється у разі їх звернення зі скаргою на стан здоров`я за ініціативою лікаря медичної частини СІЗО або адміністрації СІЗО.

Під час медичного обстеження особи, узятої під варту, з метою встановлення діагнозу лікар медичної частини СІЗО використовує дані анамнезу, медичної документації, яка долучена до особової справи, результати огляду, дані лабораторних, рентгенологічних і функціональних методів дослідження. За необхідності, керівництво СІЗО подає запит до закладу охорони здоров`я, який надавав медичну допомогу особі, узятій під варту, щодо результатів диспансерного, амбулаторного, стаціонарного нагляду або лікування.

У випадках, коли лікарі медичної частини СІЗО не можуть самостійно встановити діагноз, начальник медичної частини СІЗО подає запит до керівництва СІЗО щодо направлення хворого на лікування до обраного закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку або залучення відповідного лікаря-фахівця закладу охорони здоров`я.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Відповідно до п.п. 2.6., 2.7 Порядку особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Враховуючи вищевказані положення, особи, які перебувають під вартою, та є хворими, отримують медичну допомогу в амбулаторних умовах в медичних частинах та в спеціально визначених закладах охорони здоров`я.

Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 слід визначити в межах строку досудового розслідування та в межах строку, визначеного ст.197 КПК України, а саме до 12.11.2023 року включно.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 12 листопада 2023 року включно.

Ухвала діє до 12 листопада 2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя