КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2023 задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 та накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в розмірі 7800 доларів США, а саме 78 купюр номіналом 100 доларів США з серіями НК41438868С, HL175267186, KB38348002H, HB47008824B, HK19564037B, KK23587261C, KD43516531A, KL55326810A, HB08862737R, KB98950324P, HB53678637I, HL43876133D, HF05636839E, KJ30248909A, HE15298117C, FK07079630A, HB05662037I, FE04010800A, FC04190915A, KB40102411A, LB75980952H, PF59114350J, PF42116721K, PF42118217K, MB59299316K, MB59299317K, ME00098079A, PD36674431A, PF29429676L, LC01255147B, PB71602818B, PB94660467C, MI03059361A, LL33987058E, PH62876885B, MB03051183S, PH53030690A, MB30305055G, PE77438845B, PD79766431B, PE59118011D, PE59118012D, PE59118013D, PE14718077E, LL46992357F, PB38367801G, LL00458815D, PH30582464B, PL25843308D, LB45034976B, LK98252073C, MF69653605C, LH86013689C, ______________________________________________________________________________

Справа № 761/301136/23 Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5821/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

MK70609073C, MF48677769A, PB84681571G, PA74525353A, LG79214195A, PC07688679A, ML85628569B, MB05569272Q, PD86246420B, MC45498872A, PH68327125B, PH68327122B, PE10660464D, PD57116220B, MK68600725A, LB72807492N, LF53408602J, PE50139221D, LB71122756C, PE45471184A, LK30773282D, LB54145774G, MB15499299S, PK45779861B; грошові кошти в розмірі 1060 Євро, а саме купюру номіналом 200 Євро серії EA, 6 купюр номіналом 100 Євро серії EA, SO, WA, EA, EA, EA, 4 купюри номіналом 50 Євро серії SE, SB, UB, VL, 3 купюри номіналом 20 Євро S3, U1, S6; мобільний телефон IPhone 14 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та віртуальною сім-карткою НОМЕР_4 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила поновити строк на апеляційне оскарження та скасувати ухвалу слідчого судді.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження, апелянт вказувала на те, що 30.08.2023 слідчим суддею оголошену лише вступну та резолютивну частини оскаржуваної ухвали, 04.09.2023 сторони не отримали копію ухвали слідчого судді, а тому 06.09.2023 нею в інтересах ОСОБА_7 подано до суду клопотання про її видачу. Станом на день подання апеляційної скарги повний текст ухвали слідчого судді, всупереч вимог ст. 376 КПК України, не складено.

В апеляційній скарзі захисник зазначала, що слідчим суддею, всупереч вимог ст. 172 КПК України, не перевірено відповідність клопотання прокурора вимогам ст. 171 КПК України, а також належним чином не досліджено надані матеріали та інші докази.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.07.2023 задоволено частково клопотання слідчого та надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення вичерпного переліку майна, однак у частині клопотання слідчого про дозвіл на вилучення грошових коштів відмовлено.

Апелянт звертала увагу на те, що обшук проведено у житловому приміщенні, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , з метою відшукання речей та документів, які доводять причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, яке розслідується у даному провадженні.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_7 , які вона накопичувала протягом життя, а зараз перебуває на пенсії.

Зокрема, грошові кошти отримані від продажу будинку та земельної ділянки, що підтверджується договором купівлі-продажу від 21.03.2023.

ОСОБА_9 не має жодного відношення до вилучених грошових коштів.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена належним чином, причини неприбуття в судове засідання не повідомила та клопотань про відкладення судового розгляду не подавала.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна, яка не прибула у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ст. ст. 7, 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016,кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

До поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження належать об`єктивні обставини, що перешкодили поданню апеляційної скарги у визначені законом строки.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора розглянуто 30.08.2023 за участю захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 , цього ж дня оголошено вступну та резолютивну частини ухвали слідчого судді та вручено її копію зазначеному захиснику.

Повний текст ухвали оголошено 04.09.2023 у відсутності учасників судового провадження.

Як зазначено в апеляційній скарзі, та підтверджується даними наявними у матеріалах судового провадження розписки (а.с. 112), станом на день подання апеляційної скарги, а саме 08.09.2023, копію повного тексту ухвали слідчого судді отримано не було, зазначена копія отримана захисником ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 лише 12.09.2023.

З урахуванням наведеного у сукупності, а також беручи до увагу ту обставину, що про мотиви та обґрунтування прийнятого рішення захиснику не було відомо станом на день подання апеляційної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 про поважність причин пропуску строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, а відтак пропущений захисником процесуальний строк підлягає поновленню.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000403 від 01.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Згідно даних клопотання, в ході досудового розслідування встановлено, що 30.05.2023 в період часу з 14:00 до 22:00 год громадянин ОСОБА_12 разом з невстановленими особами, знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_2 , незаконно позбавили волі ОСОБА_13 та вимагали у останнього виплатити грошові кошти в сумі 692 000 грн. неіснуючого боргу, погрожуючи при цьому фізичною та психологічною розправою.

Так, у ході допиту ОСОБА_13 в якості потерпілого останній повідомив, що приблизно в квітні 2023 року познайомився з дівчиною ОСОБА_14 25.05.2023 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 та дівчиною на ім`я ОСОБА_15 (знайомою ОСОБА_14 ) прибули на таксі за адресою: АДРЕСА_2 , з метою отримання грошових коштів у сумі 691 100 гривень. Вказані грошові кошти вони повинні були отримати для подруги ОСОБА_14 - ОСОБА_16 .

Під час поїздки ОСОБА_14 та ОСОБА_16 періодично спілкувались між собою по телефону через месенджер «Телеграм».

По прибуттю на місце, ОСОБА_16 повідомила ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про необхідність знайти за вказаною адресою приміщення з написом «ОБМЄННІК». Через деякий час потрібне приміщення було знайдене.

Потрапивши в середину, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 за вказівкою ОСОБА_16 , повідомили адміністратору вказаного закладу «пароль» та суму грошових коштів, яку мали отримати.

Один з працівників закладу, звіривши отримані дані, вийшов із кімнати до іншого сумісного приміщення, після чого через деякий час передав ОСОБА_14 та ОСОБА_13 грошові кошти в сумі 691 100 грн.

Після отримання грошових коштів, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та дівчина на ім`я ОСОБА_15 , сіли в таксі, на якому приїхали та направились за адресою: м. Київ, вул. Єлизавети Чавдар, 1, де повинні були передати отримані грошові кошти. Під час руху, ОСОБА_16 знову зателефонувала ОСОБА_14 та попросила відрахувати від загальної суми 49000 гривень та перекинути гроші на банківський рахунок, який вказала ОСОБА_16 , який належить ОСОБА_17 .

З метою перерахування грошових коштів, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 приїхали до магазину «Новус», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Здолбунівська, 7-Г, де використовуючи термінал, перерахували на рахунок «Приватбанку» на ім`я ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 49000 гривень.

Крім того, ОСОБА_14 , з дозволу ОСОБА_16 , забрала собі 10 000 гривень як плату за послуги перевізника.

Після цього, на тому ж таксі, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 під`їхали за адресою: АДРЕСА_3 , де передали решту грошей в сумі 632 000 грн. ОСОБА_18 .

25.05.2023 ОСОБА_18 зустрівся зі своїми друзями: ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , яким передав отримані гроші.

30.05.2023 приблизно о 14 год., ОСОБА_13 та ОСОБА_21 на прохання ОСОБА_16 знову прибули за адресою: м. Київ, бульвар Миколи Міхновського (Дружби Народів) з метою отримання грошових коштів.

ОСОБА_16 знову в телефонному режимі повідомила пароль і суму грошових коштів для отримання. Однак, в подальшому, працівники вказаної установи повідомили, що власник рахунку не дозволяє отримувати гроші.

Через деякий час, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 завели до суміжного приміщення, де невідомі чоловіки почали погрожувати ОСОБА_13 та ОСОБА_14 кримінальною відповідальністю, ув`язненням та іншими неприємностями у разі не повернення ними грошових коштів, отриманих 25.05.2023.

В подальшому один з невідомих чоловіків забрав у ОСОБА_13 ключі від його автомобіля та сказав, що поверне авто після погашення ОСОБА_13 боргу. Цим чоловіком виявився ОСОБА_12 .

Під психологічним тиском та погрозами ОСОБА_13 написав розписку про неіснуючий борг на суму 692 000 гривень на ім`я ОСОБА_12 , після цього потерпілому були повернуті ключі від авто та надано змогу залишити приміщення, в якому утримувався протягом 8 годин. ОСОБА_14 також залишила приміщення, однак трохи пізніше та деякий час на зв`язок з потерпілим не виходила.

31.05.2023 о 09:08 год. ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_12 та наполягав на нотаріальному оформлені боргової розписки.

01.06.2023 на мобільний телефон ОСОБА_13 в месенджер «Телеграм» надійшов відеофайл, де була зафіксована телефонна розмова між ОСОБА_14 та невідомим громадянином, який під час розмови висловлював на адресу ОСОБА_13 погрози фізичною розправою у зв`язку з подіями, які мали місце 25.05.2023 та 30.05.2023. Вказаним громадянином виявився ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.07.2023 надано дозвіл на проведення обшуку заадресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у володінні ОСОБА_7 , і де фактично мешкає ОСОБА_9 , з метою відшукання та вилучення оригіналів чи копій документів, у тому числі розписок на ім`я ОСОБА_12 або ОСОБА_9 , мобільних терміналів, електронних носіїв інформації, які б підтвердили причетність ОСОБА_9 до вчинення зазначеного злочину.

Згідно даних протоколу обшуку від 18.08.2023, цього ж дня проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти та мобільний телефон, згідно викладеного у протоколі обшуку переліку.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_22 від 18.08.2023 майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: грошові кошти в розмірі 7800 доларів США, а саме 78 купюр номіналом 100 доларів США з серіями НК41438868С, HL175267186, KB38348002H, HB47008824B, HK19564037B, KK23587261C, KD43516531A, KL55326810A, HB08862737R, KB98950324P, HB53678637I, HL43876133D, HF05636839E, KJ30248909A, HE15298117C, FK07079630A, HB05662037I, FE04010800A, FC04190915A, KB40102411A, LB75980952H, PF59114350J, PF42116721K, PF42118217K, MB59299316K, MB59299317K, ME00098079A, PD36674431A, PF29429676L, LC01255147B, PB71602818B, PB94660467C, MI03059361A, LL33987058E, PH62876885B, MB03051183S, PH53030690A, MB30305055G, PE77438845B, PD79766431B, PE59118011D, PE59118012D, PE59118013D, PE14718077E, LL46992357F, PB38367801G, LL00458815D, PH30582464B, PL25843308D, LB45034976B, LK98252073C, MF69653605C, LH86013689C, MK70609073C, MF48677769A, PB84681571G, PA74525353A, LG79214195A, PC07688679A, ML85628569B, MB05569272Q, PD86246420B, MC45498872A, PH68327125B, PH68327122B, PE10660464D, PD57116220B, MK68600725A, LB72807492N, LF53408602J, PE50139221D, LB71122756C, PE45471184A, LK30773282D, LB54145774G, MB15499299S, PK45779861B; грошові кошти в розмірі 1060 Євро, а саме купюру номіналом 200 Євро серії EA, 6 купюр номіналом 100 Євро серії EA, SO, WA, EA, EA, EA, 4 купюри номіналом 50 Євро серії SE, SB, UB, VL, 3 купюри номіналом 20 Євро S3, U1, S6; мобільний телефон IPhone 14 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та віртуальною сім-карткою НОМЕР_4 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000403 від 01.06.2023.

18.08.2023 прокурор у кримінальному провадженні - начальник відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 направив до Шевченківського районного суду міста Києва клопотання про арешт майна, яке зареєстроване 22.08.2023, в якому просив накласти арешт на раніше зазначене майно,вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30.08.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: грошові кошти в розмірі 7800 доларів США, а саме 78 купюр номіналом 100 доларів США з серіями НК41438868С, HL175267186, KB38348002H, HB47008824B, HK19564037B, KK23587261C, KD43516531A, KL55326810A, HB08862737R, KB98950324P, HB53678637I, HL43876133D, HF05636839E, KJ30248909A, HE15298117C, FK07079630A, HB05662037I, FE04010800A, FC04190915A, KB40102411A, LB75980952H, PF59114350J, PF42116721K, PF42118217K, MB59299316K, MB59299317K, ME00098079A, PD36674431A, PF29429676L, LC01255147B, PB71602818B, PB94660467C, MI03059361A, LL33987058E, PH62876885B, MB03051183S, PH53030690A, MB30305055G, PE77438845B, PD79766431B, PE59118011D, PE59118012D, PE59118013D, PE14718077E, LL46992357F, PB38367801G, LL00458815D, PH30582464B, PL25843308D, LB45034976B, LK98252073C, MF69653605C, LH86013689C, MK70609073C, MF48677769A, PB84681571G, PA74525353A, LG79214195A, PC07688679A, ML85628569B, MB05569272Q, PD86246420B, MC45498872A, PH68327125B, PH68327122B, PE10660464D, PD57116220B, MK68600725A, LB72807492N, LF53408602J, PE50139221D, LB71122756C, PE45471184A, LK30773282D, LB54145774G, MB15499299S, PK45779861B; грошові кошти в розмірі 1060 Євро, а саме купюру номіналом 200 Євро серії EA, 6 купюр номіналом 100 Євро серії EA, SO, WA, EA, EA, EA, 4 купюри номіналом 50 Євро серії SE, SB, UB, VL, 3 купюри номіналом 20 Євро S3, U1, S6; мобільний телефон IPhone 14 ProMax IMEI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою з абонентським номером НОМЕР_3 та віртуальною сім-карткою НОМЕР_4 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на грошові кошти та мобільний телефон, вилучений за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000403 від 01.06.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені грошові кошти та мобільний телефон, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до його відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Клопотання прокурора відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а тому доводи апелянта у цій частині є необґрунтованими.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З урахуванням наведеного, відсутність грошових коштів у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 27.07.2023 про дозвіл на обшук за адресою: АДРЕСА_1 , яка знаходиться у володінні ОСОБА_7 , і де фактично мешкає ОСОБА_9 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про законність походження вилучених грошових коштів, з посиланням на те, що зазначені грошові кошти належать ОСОБА_7 , яка накопичувала їх протягом всього життя, не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Як убачається із викладених у клопотанні фактичних обставин кримінальних правопорушень, органом досудового розслідування встановлена причетність ОСОБА_9 до кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Крім того, як зазначено у клопотанні, та не заперечується апелянтом в апеляційній скарзі, ОСОБА_9 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_7 .

Також, згідно даних протоколу обшуку від 18.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході обшуку та під час вилучення грошових коштів був присутній ОСОБА_9 . При цьому, відомостей про надходження від ОСОБА_9 заперечень та зауважень у ході обшуку, у тому числі даних щодо неналежності ОСОБА_9 вилучених під час обшуку грошових коштів, від останнього не надходило.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Колегією судів не встановлено невідповідності клопотання прокурора вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України, а також порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити та поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 30 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3