Справа № 487/6748/23
Провадження № 1-кс/487/3890/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2023 року м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному 18.09.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України, про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

28.09.2023 року, старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження №0001162, звернувся з клопотанням про накладення арешту на грошові кошти у сумі 20 000 тисяч гривень, що перебувають на рахунку за № НОМЕР_1 відкритого в АТ КБ «ПриватБанк», номер , КОД МФО 305299, який належить ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користуванням вказаними грошовими коштами.

В обґрунтування клопотання зазначив що слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в тому, що одержав неправомірну вигоду для себе в сумі 20 000 грн. за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з метою проведення відповідних заходів оперативно-технічних заходів та подальшого розшуку особи, яка здійснила злочин стосовно ОСОБА_6 ..

Так, 26.09.2023 ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_5 , перерахував на банківський рахунок зазначений ОСОБА_5 (№ НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 20 000 тисяч гривень за вплив останнього на посадову особу які є працівником поліції та має доступ до проведення оперативно технічних заходів, з метою проведення відповідних заходів та подальшого розшуку особи, яка здійснила злочини стосовно ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що рахунок за № НОМЕР_2 , який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», номер , КОД МФО 305299 належить ОСОБА_5 .

З метою забезпечення завдань кримінального провадження, з метою недопущення зникнення, втрати або настання інших негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, просив накласти арешт на вказані вище грошові кошти.

До судового засідання слідчий не з`явився, надав заяву в якій просив провести розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

На підставі ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто за відсутності володільця майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчими Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001162 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України.

26.09.2023 в рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.369-2 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що відносно ОСОБА_6 було скоєно кримінальне правопорушення, у ході якого особа, шляхом шахрайських дій незаконно заволоділа грошовими коштами у сумі 2000 доларів США, а також оригіналами документів останнього. З урахуванням зазначеного, ОСОБА_6 вирішив звернутися із відповідною заявою щодо вчинення відносно нього шахрайських дій та повернення документів до відділу поліції №3 Вознесенського районного управління ГУНП в Миколаївській області.

Зважаючи на необізнаність ОСОБА_6 з порядком та процедурою написання та оформлення відповідної заяви про злочин, останній 14.09.2023 року приблизно в обідній час (точного часу під час досудового розслідування не встановлено), з метою отримання відповідної консультації та роз`яснень, шляхом здійснення телефонного дзвінку звернувся до ОСОБА_7 , який займає посаду начальника сектору превенції відділення поліції №3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївської області з проханням допомогти у написані заяви про вчинення кримінального правопорушення та встановлення особи, причетної до вчинення злочину.

За наслідками розмови ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_6 зустрітися на 14.09.2023 приблизно на 20.00 годину за адресою: АДРЕСА_1 .

14.09.2023 року приблизно о 20.00 годині за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Незалежності 4 на зустріч із ОСОБА_6 прибули ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , де під час особистої розмови ОСОБА_6 розповів про обставини вчинення відносно нього злочину, та про те що особа, яка вчинила його наразі переховується.

В подальшому 17.09.2023 в ході особистого листування за допомогою особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 у застосунку «WhatsApp» ОСОБА_5 , повідомив ОСОБА_6 щодо необхідності передачі йому неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів за вплив на посадову особу яка є працівником поліції та має доступ до проведення оперативно технічних заходів, з метою проведення відповідних заходів та подальшого розшуку особи, яка здійснила злочин стосовно ОСОБА_6 .

Крім того 22.09.2023 приблизно о 15 год. 10 хв. перебуваючи за адресою: Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, вул. Незалежності 4, під час зустрічі із ОСОБА_6 , у ході розмови ОСОБА_5 повторно висунув вимогу щодо необхідності надання йому неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США у гривневому еквіваленті шляхом перерахування вказаних грошових коштів на розрахунковий рахунок відкритий у банку. 26.09.2023 зі свого особистого мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_3 у застосунку «WhatsApp» повідомив ОСОБА_6 шляхом надсилання повідомлення у застосунку про банківський рахунок який необхідно поповнити на вищевказану суму.

Так, 26.09.2023 ОСОБА_6 , діючи під контролем правоохоронних органів, за вказівкою ОСОБА_5 , перерахував на банківський рахунок зазначений ОСОБА_5 (№ НОМЕР_2 ) грошові кошти у сумі 20 000 тисяч гривень за вплив останнього на посадову особу які є працівником поліції та має доступ до проведення оперативно технічних заходів, з метою проведення відповідних заходів та подальшого розшуку особи, яка здійснила злочини стосовно ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що рахунок за № НОМЕР_2 , який відкритий у АТ КБ «ПриватБанк», номер , КОД МФО 305299 належить ОСОБА_5

26.09.2023 старшим слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві визнано в якості речового доказу грошові кошти в розмірі 20.000 грн. що перебувають на рахунку АТ КБ «ПриватБанк» за розрахунковим рахунком за № НОМЕР_1 , так як вони є предметом вчинення вказаного злочину передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що вищевказані грошові кошти відповідають критеріям зазначеним у ст.ст. 98 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вищевказані грошові кошти мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки є предметом вчиненого кримінального правопорушення.

Окрім того доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці грошові кошти для забезпечення збереження його їх речових доказів та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаних грошових коштів.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказані грошові кошти та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти у сумі 20 000 тисяч гривень, що перебувають на рахунку за № НОМЕР_1 відкритому в АТ КБ «ПриватБанк», номер , КОД МФО 305299, який належить ОСОБА_5 шляхом заборони відчуження, розпорядження та користуванням вказаними грошовими коштами.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити старшому слідчому першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1