ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця рф, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0002233 від 29.05.2023 року та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 12 жовтня 2023 року, без визначення розміру застави.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Що стосується наявності ризиків, передбачених ст.. 177 КПК України, слідчий суддя визнав встановленим ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ухилення від органу досудового слідства підозрюваним, оскільки останній, розуміючи наслідки кримінального провадження та перебуваючи в населеному пункті неподалік лінії розмежування, може вчинити дії, направлені на уникнення суду.

Також слідчий суддя зазначив, що не виключений і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - продовження злочинної діяльності, з огляду на наявність воєнного стану та характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 . Разом з цим, суд звернув увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити, і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження ОСОБА_7 строку запобіжного заходу суд враховує те, що досудове слідство у строки тримання під вартою підозрюваного завершити неможливо, так як необхідно провести ще ряд слідчих дій, а також суд врахував дані про особу підозрюваного, який не судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, скоєний у воєнний час, має зареєстроване місце проживання в населеному пункті неподалік лінії розмежування, не працює. Також суд врахував вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку, в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується і в якому уникнути слідства легше, ніж під час миру, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що в даному випадку недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, а тому строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який застосований щодо ОСОБА_7 , має бути продовжений.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що стороною обвинувачення не наведено доказів існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України. ОСОБА_7 раніше не судимий, характеризується позитивно за місцем мешкання, має постійне місце проживання, має на утриманні жінку, яка потребує стороннього догляду, не вчиняв спроб втечі, не переховувався від слідства та суду, ризик знищення або спотворення речових доказів також відсутній.

Вказує, що оскаржувана ухвала невмотивована, суд першої інстанції лише зазначив, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, що відноситься до особливо тяжких, що фактично і стало підставою для продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але сторона обвинувачення у судовому засіданні не довела недостатність застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не буде запобігати ризикам, зазначеним у клопотанні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора про заперечення проти задоволення апеляції та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу, та умови, за яких таке продовження можливе.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, висновки суду про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 обґрунтовані та підтверджуються матеріалами справи.

Як убачається з наданих суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчим відділом 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002233 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.05.2023 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

12.07.2023 року ОСОБА_7 , затримано в порядку статі 208 КПК України. Підстави затримання: п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

12.07.2023 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

14.07.2023 року слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська підозрюваному обрано запобіжного захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09.09.2023 без визначення суми застави.

06.09.2022 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська продовжено строк досудового розслідування до 12.10.2022 року.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року було задоволено клопотання слідчого СВ 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_8 , погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0002233 від 29.05.2023 року та продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 до 12 жовтня 2023 року, без визначення розміру застави.

протоколом НСРД спостереження за особою від 03.07.2023 №78/2/2/1-340т; протоколом НСРД спостереження за особою від 03.07.2023 №78/2/2/1-339т; протоколом НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем від 29.06.2023 №№78/2/2/1-335т від 29.06.2023; протоколом обшуку від 12.07.2023; протоколом обшуку від 12.07.2023; протоколом огляду від 31.07.2023; протоколом огляду від 31.07.2023.

Апеляційним переглядом встановлено, що під час судового розгляду слідчий суддя достатньою мірою з`ясував дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, оскільки наведені прокурором та слідчим обставини дають достатні підстави для такого висновку, а доводи захисника та твердження підозрюваного щодо необґрунтованості підозри мають характер суб`єктивної оцінки зацікавленої особи і є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу чи його продовження має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Обгрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: протоколом НСРД спостереження за особою від 03.07.2023 №78/2/2/1-340т; протоколом НСРД спостереження за особою від 03.07.2023 №78/2/2/1-339т; протоколом НСРД зняття інформації з електронних інформаційних систем від 29.06.2023 №№78/2/2/1-335т від 29.06.2023; протоколом обшуку від 12.07.2023; протоколом обшуку від 12.07.2023; протоколом огляду від 31.07.2023; протоколом огляду від 31.07.2023.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також загальним правилом, яке випливає із рішень ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. «Вемгофф проти Німеччини», від 24 липня 2003 р. у справі «Смірнови проти Росії», є те, що особа, обвинувачена у правопорушенні, має перебувати на волі до початку судового розгляду її справи, якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою цієї особи. Тобто держава має довести необхідність тримання під вартою особи, а суди, виходячи із презумпції на користь свободи, вирішити, на основі принципу змагальності, чи є достатні підстави для тримання особи під вартою.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

ЄСПЛ робить висновок, що перед застосуванням до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою національний судовий орган повинен обов`язково розглянути можливість застосування інших, альтернативних триманню під вартою, заходів. Позбавлення свободи може бути виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (п. 31 рішення ЄСПЛ у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).«Летельєр проти Франції»).

Також апеляційний суд вважає, що ризики, які були підставою для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Так, колегія суддів цілком погоджується з позицією слідчого судді стосовно встановлення ризику ухилення від органу досудового слідства та суду, оскільки останній, розуміючи наслідки кримінального провадження та перебуваючи в населеному пункті неподалік лінії розмежування, може вчинити дії, направлені на ухилення від суду та органу досудового розслідування, та ризик продовження злочинної діяльності з огляду на наявність воєнного стану та характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_7 .

Врахував слідчий суддя й дані про особу підозрюваного, який не судимий; підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, скоєний у воєнний час; має зареєстроване місце проживання в населеному пункті неподалік лінії розмежування; не працює; встановлені ризики; тяжкість злочину; обстановку, в якій вчинено злочин.

Отже, колегія суддів з урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочину, міцність соціальних зв`язків останнього, вік та стан його здоров`я, зокрема, відсутність відомостей щодо наявності в нього захворювань, які виключали б тримання під вартою, доходить висновку про те, що позиція слідчого судді стосовно продовження ОСОБА_7 саме такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є в даному випадку обґрунтованою та оцінює доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як безпідставні та такі, що не підлягають задоволенню.

Крім того, суд своє рішення мотивував і тим, що досудове слідство у строки тримання під вартою підозрюваного завершити неможливо, так як необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема, в провадженні триває комп`ютерно-технічна експертиза.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку про те, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, за відсутності підстав для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, продовжив строк тримання його під вартою в межах строків досудового розслідування, а тому в даному випадку не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту за результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2