Провадження № 1-кс/643/1610/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу судового засідання скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.08.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до суду з скаргою в якій зазначила, що 08.12.2023 подала до Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області (далі Управління) заяву про залучення в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.08.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України, розпочатому за фактом хуліганських дій ОСОБА_5 , що мали місце 29.04.2023.

Постановою від 13.12.2023 дізнавач Управління ОСОБА_4 за результатами розгляду заяви ОСОБА_3 винесла постанову про відмову у визнанні її потерпілою.

Оскаржувану постанову ОСОБА_3 вважає незаконною та просить скасувати, посилаючись на те, що її звернення з заявою про вчинення відносно неї 29.04.2023 злочину з боку ОСОБА_5 , викладення обставин вчинення злочину в численних заявах та поясненнях, а також під час допиту ігноруються уповноваженими особами Управління. Викладені дізнавачем в постанові обставини щодо неповідомлення ОСОБА_3 відомостей про завдання їй моральної та матеріальної шкоди не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами кримінального провадження. Оскаржувана постанова вмотивована, крім іншого, тим, що ОСОБА_3 не має тілесних ушкоджень, тоді як кримінальне провадження здійснюється за ч. 1 ст. 125 КК України та відноситься до категорії провадження у формі приватного обвинувачення, разом з тим кваліфікувати дії ОСОБА_6 за ст.ст. 126, 296 КК України дізнавач відмовляється.

Крім того, слідчий суддя в одній зі своїх ухвал, постановленої за результатами розгляду скарги, зауважив, що у кримінальному провадженні не проаналізовано результати розгляду протоколу про адміністративне правопорушення, складеного відносно ОСОБА_6 за ст. 173 КУпАП за фактом подій 29.04.2023, а даних аналіз вказує про вчинення ОСОБА_6 саме хуліганських дій.

ОСОБА_3 просила розглянути скаргу без її участі, про що зазначила у її резолютивній частині.

Від дізнавача надійшли заява про розгляд скарги у його відсутність та матеріали кримінального провадження.

Розглянувши скаргу, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність її задоволення з погляду на наступне: в розділі «Короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення» витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.08.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України зазначено: «24.05.2023 до ХРУП № 2 надійшла ухвала Московського районного суду м. Харкова від 09.05.2023 у судовій справі № 643/3680/23, провадження № 1-кс/643/8566/23с з розгляду скарги ОСОБА_7 , якою зобов`язали внести відомості щодо можливого спричинення тілесних ушкоджень 29.04.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та його донці ОСОБА_8 . ЖЄО 10609 від 24.05.2023.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, згідно Витягу з ЄРДР: ч. 1 ст. 125 КК України.

За змістом ухвали слідчого судді від 09.05.2023, на підставі якої до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 звернулись до Управління з заявою від 29.04.2023 про вчинення відносно них та їх малолітньої доньки з боку сусідки ОСОБА_6 кримінального правопорушення хуліганських дій.

Через відсутність реагування уповноважених осіб Управління на заяву про вчинення кримінального правопорушення заявники ОСОБА_7 та ОСОБА_3 оскаржили відповідну бездіяльність до суду. Ухвалою від 09.05.2023 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова скаргу задовольнив та постановив зобов`язати уповноважену особу Управління внести до ЄРДР відомості за заявою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 від 29.04.2023.

Не дивлячись на те, що в заяві та поясненнях від 29.04.2029 заявники просили притягнути ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності, саме вказана заява стала підставою для внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення.

За змістом заяви та пояснень від 29.04.2023, повідомлення зі служби 102 від тієї ж дати протиправні дії було вчинено відносно обох заявників та їх малолітньої дитини. При цьому заявники вказували про вчинення відносно них саме хуліганських дій. В наступному будучи допитаною в якості свідка ОСОБА_3 повідомила, що 29.04.2023 під час хуліганських дій ОСОБА_6 , крім іншого, завдавала їй ударів, пошкодила належне свідку майно тощо.

Відомості щодо вчинення ОСОБА_6 29.04.2023 протиправних (хуліганських) дій відносно ОСОБА_3 остання неодноразово висловлювала як в особистих, так і спільних з ОСОБА_7 заявах і клопотаннях на ім`я дізнавача, підтверджував це і ОСОБА_7 під час допитів.

Аналіз вищевикладеного в сукупності з нормами кримінально-процесуального законодавства дають підстави для висновку, що рішення дізнавача про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.08.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України є помилковим, таким, що не відповідає встановленим обставинам кримінального провадження та нормам закону і має бути скасоване.

Так, згідно ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти, крім іншого, втрати немайнового характеру внаслідок душевного дискомфорту, переживань, страждань, ускладнень особистого життя, що спричинені фізичним болем та стражданнями, які особа зазнала внаслідок протиправних дій, інші негативні наслідки у сфері особистого і суспільного життя, що стались внаслідок кримінального правопорушення або інших незаконних дій чи бездіяльності.

Частина 5 ст. 55 КПК України передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що … заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що дізнавач підставами для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні зазначив не повідомлення останньою відомостей про нанесення їй будь-якої фізичної чи моральної шкоди; не сповіщення ОСОБА_7 під час проведення з ним слідчих дій про завдання його дружині ОСОБА_3 тілесних ушкоджень.

Проте такі твердження дізнавача спростовуються приведеними вище фактами щодо наявності в матеріалах кримінального провадження процесуальних документів (заяв, клопотань), а також протоколу допиту ОСОБА_3 у якості свідка, в яких остання послідовно та беззаперечно вказує про вчинення відносно неї кримінального правопорушення та завдання тим самим матеріальної і моральної шкоди.

Той факт, що кримінальне правопорушення кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тоді як ОСОБА_3 вважає себе потерпілою від хуліганських дій ОСОБА_6 , не може бути підставою для відмови у визнанні ОСОБА_3 потерпілою, так як дана кваліфікація, крім того, що здійснена всупереч змісту заяви про кримінальне правопорушення, іншим первинним документам, ухвали слідчого судді тощо, може і має бути змінена в разі здобуття відповідних доказів. До того ж ст. 55 КПК України зазначає, що основним критерієм для визнання особи потерпілою є наявність ознак завдання моральної, фізичної або майнової шкоди, а не кваліфікація вчиненого кримінального правопорушення.

Потерпілий, на відміну від заявника, має більш широкий спектр процесуальних прав, в тому числі щодо подання доказів на підтвердження факту завдання шкоди. Не надаючи ОСОБА_3 статусу потерпілої, орган досудового розслідування позбавляє останню можливості клопотати про долучення до справи тих чи інших доказів, реалізувати інші права потерпілого.

Обставини, на які посилається ОСОБА_3 , дають очевидні та достатні підстави вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій завдано шкоди, зазначеної у ч. 1 ст. 55 КПК України і не свідчать про зворотне.

Таким чином, підстави для скасування постанови дізнавача існують.

Керуючись ст.ст. 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову дізнавача СД Харківського районного управління поліції № 2 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 13.12.2023 про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000707 від 28.08.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України задовольнити та скасувати зазначену постанову.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1