21.11.2023
Справа № 642/1850/23
1-кс/642/3713/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 листопада 2023 року суддя Ленінського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_7 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И В:

Судді Ленінського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 системою авторозподілу надійшла заява ОСОБА_7 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №642/1850/23 відносно ОСОБА_7 за ст.125 КК України.

На обгрунтування заяви зазначено, що під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, суддя ОСОБА_8 09.11.2023р. винесла ухвалу про об`єднання двох кримінальних проваджень, не дивлячись на те, що захисник та обвинувачений заперечували і вважали, що обвинувальні акти слід повернути прокурору, бо вони не перекладені на російську мову, якою володіє ОСОБА_7 , хоча у справі й залучено перекладача. Ухвала суду не містить обгрунтування, чому відмовлено у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту. Суддя діє виключно з обвинувальним нахилом. Окрім того, коли захисник повідомила, що нею направлено до суду клопотання про виклик свідків, однак суддя вказала, що таке клопотання до неї не надходило і не вчинила жодних дій для з`ясування місця знаходження цього клопотання і не оголосила перерву. Коли захисник вголос зачитала клопотання про виклик свідків, суддя попросила надати докази відкриття прокуророві свідчень цих свідків, що є неприпустимим та незаконним, враховуючи, що прокурор вступив у справу 09.11.2023 року. Окрім того, в ухвалі про призначення справи до розгляду відсутня інформація про заявлене захисником клопотання про виклик свідків. Також, обвинуваченому ОСОБА_7 було вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки обвинуваченого українською мовою і суддя вказала, що перекладач зробить усний переклад, що є неприпустимим.

Заявник та його захисник заяву підтримали та вказали, що суддею не було з?ясовано, чи отримав ОСОБА_7 обвинувальні акти, суддя не вирішила питання про виклик свідків, не надала перекладену письмово на російську мову пам`ятку про права та обов`язки обвинуваченого, зазначивши, що перекладач її перекладе усно. Обвинувальні акти не були перекладені на російську мову, з чого вбачається упередженість і обвинувальний нахил.

Прокурор проти відводу заперечувала, вважала його необгрунтованим, оскільки незгода сторони кримінального провадження з прийнятими судом рішеннями не є підставою відводу. Клопотання про залучення перекладача було заявлено обвинуваченим лише під час судових засідань, а не на досудовому слідстві. Суд, відповідно до ст.29 КПК України, забезпечив право обвинуваченого, призначивши йому перекладача. Крім того, сторона захисту просила повернути обвинувальні акти прокурору, а не перекласти їх на російську мову. Заяву про відвід прокурор вважала затягуванням судового процесу, а також наголосила, що заява викладена на українській мові, у судовому засіданні обвинувачений на достатньому рівні розуміє державну мову, а іноді не розуміє деякі слова.

Потерпілий підтримав думку прокурора.

Суддя ОСОБА_8 пояснень щодо відводу не надала.

Суд, вислухавши сторін, перевіривши заяву про відвід судді ОСОБА_8 , вважає що вона не підлягає задоволенню у зв`язку із наступним.

Як зазначив Європейський суд у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонностімає визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, N 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява N 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією № 2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Основним завданням суду, як органу державної влади, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечити кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону № 2453-VI).

Вимогами Закону № 2453-УІ передбачено, що судді зобов`язані своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядали і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства (пункт 1 частини четвертої статті 54 цього Закону).

Частина 1 ст. 75 КПК України містить перелік обставин, які унеможливлюють участь судді у кримінальному провадженні, пунктом 4 якої передбачені інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді.

При розгляді заяви про відвід, суд виходить з суб`єктивної оцінки стороною у справі щодо дій головуючого судді. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, заява про відвід судді має бути задоволена, якщо сторона має сумнів у безсторонності останнього, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Суд враховує зокрема, що відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IY, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права " ... якщо до складу суду існують сумніви в безпристрасності і справедливості, то такий суд повинен заявити самовідвід. Кожен суддя, у відносинах безпристрасності, якого є сумніви, повинен вийти із складу суду, розглядаючи справу. Інакше є недовіра" (Пьєрсак проти Бельгії, "Лангбергер проти Швеції". Критерії правової впевненості у справедливому розгляді судових справ підтверджені також у справі "Барановський проти Польщі №12718/87" та рішення у справі "Стіл проти Сполученого королівства" від 23.09.98 року.

Як вбачається з заяви про відвід, ОСОБА_7 не погоджується з процесуальними рішеннями та веденням процесу суддею ОСОБА_8 при цьому не зазначаючи, які конкретні норми КПК України були порушені суддею під час ведення процесу.

Посилання на недостатнє мотивування суддею письмової ухвали про призначення кримінального провадження до розгляду не може слугувати свідченням обвинувального нахилу судді.

Разом із цим, розглядаючи заяву про відвід суддя не може надавати правову оцінку ухвали іншого судді, бо це є повноваженнями апеляційної інстанції.

Що стосується посилання сторони захисту на, начебто порушення прав обвинуваченого, який, хоча і є громадянином України, але вказує, що не знає української мови і просить забезпечити переклад на російську мову, то до участі у кримінальному провадженні у суддею ОСОБА_8 залучено перекладача. Окрім того, як на досудовому провадженні так і у суді інтереси обвинуваченого представляє захисник, який не тільки володіє державною мовою, але і є фахівцем у сфері права.

Отже, заявником ОСОБА_7 не наведено жодного доказу, який би свідчив про зацікавленість чи упередженість судді ОСОБА_8 під час розгляду скарги.

В зв`язку з цим, заява про відвід задоволенню не підлягає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_7 про відвід судді Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 21.11.2023р.

Суддя: ОСОБА_1