ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/1582/23

Провадження № 1-кп/568/152/23

"08" листопада 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

обвинувачена ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

ознайомившись з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000232 (від 14.10.23 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , громадянка України, із середньо-технічною освітою, непрацюючий, неодружена, на утриманні одна неповнолітня дитина, осіб непрацездатного віку на утриманні не має, раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України

ВСТАНОВИВ:

10.10.2023 р. близько 10 год. ОСОБА_4 перебуваючи в магазині " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (м. Радивилів, вул. О.Невського, 6, Дубенський р-н, Рівненська обл.), власником якого є ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, умисно, таємно викрала універсальний зарядний пристрій чорного кольору марки "Power Bank", модель У114, 40000 мAh, вартістю 900 грн. Своїми діями заподіяла ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються, як таємне викрадення чужого майна, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

30.10.2023 р. між прокурором у кримінальному провадженні, підозрюваною ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, сторони домовилися про те, що обвинувачена беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільнення від відбування покарання з випробування на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченій узгоджене в угоді покарання та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання.

Обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що повністю розуміє права, надані їй законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення. Визнала себе винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, дала згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченої просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання.

Враховуючи викладене, заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості, за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, правовій кваліфікації кримінального правопорушення щодо узгодженого покарання.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Окрім цього, обвинуваченій роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Суд вважає, що дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України.

Перевіряючи покарання, яке узгоджене сторонами угоди на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості та ступінь суспільної небезпечності вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується, як тяжкий злочин.

Судом досліджено дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченої.

У відповідності до ст. 66 КК України в якості обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

У відповідності до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої - відсутні.

На підставі викладеного, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Крім того, беручи до уваги критичне ставлення обвинуваченої до вчиненого кримінального правопорушення, активне сприяння у розкритті злочину, щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання, на утриманні неповнолітня дитина, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винної можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України.

А відтак, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю один рік, який є достатнім для того, щоб винна в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів у справі належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати - відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 30.10.2023 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченої ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000232 (від 14.10.23 р.) по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй узгоджене в угоді покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази, а саме: зарядний пристрій чорного кольору марки "Power Bank", модель У114, 40000 мAh- залишити власнику; DVD-R диск з надписом "відео з камер відеоспостереження магазину "Економ" - залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1