КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 05 грудня 2023 року, апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 з доповненнями прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, відносно,

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України,

за участі: в режимі відеоконференцзв`язку прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Заборонено підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин наступного дня, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк тримання під домашнім арештом визначено до 17 грудня 2023 року.

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор Київської міської прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначенні розміру застави, взявши підозрюваного під варту в залі суду.

Вважає оскаржувану ухвалу незаконною, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження.

Прокурор ОСОБА_6 у доповненнях до апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Прокурор вважає, що слідчим суддею не враховано, те що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 8 до 15 років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів, міру покарання, перебуваючи на волі підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування.

Зазначає, що на даний час документується кримінально-протиправна діяльність і інших учасників злочинної групи, які перебувають на волі, а тому перебуваючи на свободі ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речові докази (зокрема які викрадені у потерпілого ОСОБА_10 під час вчинення на останнього кримінальних правопорушень або які на даний час ще не встановлені) у кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Слідчим судде, не взято до уваги обставини вчинення злочинів із позбавленням волі потерпілого, застосування насильства небезпечного для життя та здоров`я потерпілого групою осіб, поєднаного із проникненням у житло, а тому підозрюваний володіючи інформацією з приводу контактних номерів телефонів, персональних даних та місць проживання потерпілого, свідків може незаконно впливати на них, зметою зміни наданих ними показів та уникнути таким чином кримінальної відповідальності.

Також, існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, який обґрунтовуються обставинами вчинення інкримінованих корисливих злочинів, відсутністю офіційного та законного джерела доходу.

На переконання сторони обвинувачення, жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві,здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадження, відомості про яке 11 серпня 2023 року внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування під № 0000843, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

18 жовтня 2023 року підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України.

19 жовтня 2023 року старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого відмовлено та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонено підозрюваному залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хв. наступного дня, та покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України. Строк тримання під домашнім арештом визначено до 17 грудня 2023 року.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного заслухано думку прокурора та захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджено наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України про які зазначено у клопотанні.

Зокрема, в оскаржуваній ухвалі зазначено, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (рішення у справі «W. проти Швейцарії» (W. v. Switzerland) від 26 січня 1993 року).

При вирішенні заявленого клопотання слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, один з який відноситься до особливо тяжкого, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, раніше судимий, проживає разом із матір`ю, що свідчить про наявність соціальних зв`язків, є студентом Черкаського державного технологічного університету.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчим суддею враховано встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, що існування ризику переховування від органів досудового розслідування та впливу на свідків має місце у цьому кримінальному провадженні. Однак, з урахуванням відсутності доказів вчинення таких дій протягом тривалого часу, а саме з моменту подій, які інкримінують підозрюваному, ступінь ймовірності вказаних ризиків, слідчий суддя застосував до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, врахувавши при цьому ступінь участі у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, позитивні характеристики, необхідність продовження навчання у Черкаському державному технологічному університеті, проживання свідків та потерпілого у іншому з підозрюваним місті.

Також, слідчий суддя вважав, що заявлені прокурором ризики, передбачені п. п. 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не доведені. З таким висновком погоджується колегія суддів.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором не доведено обставин, передбачених ч. 3 ст. 194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що прокурором не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою. Відтак, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім запобіжним заходом.

Твердження прокурора про те, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання зазначених у клопотанні ризикам, є непереконливими з урахуванням відсутності у матеріалах кримінального провадження даних про неналежну поведінку підозрюваного. Не надано таких даних прокурором і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з`ясування яких могло мати істотне значення для ухвалення законного обґрунтованого та вмотивованого рішення відповідно до вимог ст. 370 КПК України.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, правильно зроблено слідчим суддею.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає, а тому апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без змін.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2023 року, відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_5 , з доповненнями прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 761/38413/23 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/6754/2023 Доповідач ОСОБА_15

Категорія ст.181 КПК України