КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 03 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року,

за участі: прокурора представника власника майна ОСОБА_7 , ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 28 червня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон IPhone s/n НОМЕР_1 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням, представник ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Представник вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, з огляду на наступне.

Зокрема, зазначає, що слідчий суддя не мотивував необхідність накладення арешту, не дослідив доводи (заперечення) та докази представника власника майна. Мотивувальна частина ухвали зводиться лише до цитування норм кримінального процесуального закону. Слідчий суддя не надав оцінку жодному доказу ні сторони обвинувачення, ні представника власників майна в порушення вимог ст. 94 КПК України.

Також, вважає, що вилучене майно не відповідає критеріям ст. 98 КПК України. Постанова про визнання майна речовим доказом містить лише посилання на фактичні обставини справи, загальне формулювання без посилання на конкретні дані, які дають достатні підстави для висновку про те, що вказане майно може містити у собі інформацію, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.

Зауважує, що ОСОБА_6 добровільно надав слідчому свій особистий мобільний телефон. Разом з тим, слідчий відразу вилучив зазначений телефон не перевіривши чи вимагає доступ до інформації на цьому подолання системи логічного захисту, при цьому володільцем речі пропонувалось слідчому перевірити інформацію на ньому та повернути телефон.

Крім того, адвокатом під час слідчої дії заявлялись клопотання про перевірку інформації, яка міститься на телефоні та копіювання її в разі необхідності, однак дані клопотання слідчим було проігноровано.

Наголошує, що слідчий ні під час обшуку, ні після його проведення не був позбавлений можливості скопіювати вказану інформацію та документи та виконати вимоги ч. 1 ст. 100 КПК України, якщо б запитав у володільця майна код-доступу до мобільного телефону, а не здійснив одразу його вилучення без встановлення будь-яких відомостей.

Більше того, під час розгляду клопотання про арешт майна, у доповненнях до своїх заперечень, представник володільця майна додатково надав код-доступу до вилученого мобільного телефону з метою здійснення слідчим копіювання усієї необхідної інформації. У зв`язку із тим, що слідчому було повідомлено код-доступу до вилученого мобільного телефону, слідчий отримав усі можливості здійснити копіювання усієї необхідної інформації з вилученого мобільного телефону, а тому накладення арешту не вимагалось, оскільки сам телефон не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки обґрунтованість накладення арешту в даному випадку - це доведення слідчим, прокурором, підтвердження відповідними доказами, що вилучене майно (електронні носії інформації) можуть мати інформацію про фінансово-господарські операції: між ТОВ «Фірма «Технова», ТОВ «Сумитеплоенерго», ПрАТ «Черкаське Хімволокно», ТОВ «Євро-Реконструкція» з одного боку та ТОВ «ЗФ КВ Донбас», ТОВ «Вантажна Логістична Компанія», ТОВ «Компанія ЛТС-2006» з іншого; між ТОВ «Фірма «Технова», ТОВ «Сумитеплоенерго», ПрАТ «Черкаське Хімволокно», ТОВ «Євро-Реконструкція» з одного боку та ТОВ «Центр Біржових Операцій», ТОВ «Нью Арк Ист», ТОВ «Центральний Товарний Контрагент», ТОВ Група УМБВ з іншого. Проте, слідчим під час обшуку взагалі не перевірялось чи містить вказана вилучена техніка вказану інформацію, прокурором відповідно також не вказано відповідних доводів у своєму клопотанні.

Звертається в апеляційній скарзі увага і на те, що на особистому телефоні ОСОБА_6 не може бути жодної інформації щодо фінансово-господарських операцій за період 2014-2021 років, оскільки він займає посаду фінансового директора управляючої компанії з січня 2022 року.

На переконання представника у даному випадку арешт вказаного тимчасово вилученого майна не виконуватиме свого завдання, оскільки сама по собі техніка/ мобільний телефон не може бути речовим доказом у даному випадку, оскільки останнім виступає інформація та документи, що зберігається на ній.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника власника майна, який підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі та просив її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Слідчим управлінням Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 28 липня 2021 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000160 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 258-3, ч. 2 ст. 258-5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в квітні 2015 року на тимчасово окупованій території Луганської області (т.зв. «лнр») зареєстровано суб`єкт господарської діяльності ООО «Лучэнергоуголь» (т.зв. «лнр», код 61107670). Основним напрямком діяльності на території т.зв. «лнр» є видобуток та реалізація товарної вугільної продукції.

У подальшому посадовими особами ТОВ «ЗФ КВ Донбас», ТОВ «НВП Лучвугледобування», ТОВ «Антрацитівська вугільна компанія» та ТОВ «ПФК Восток» передано ООО «Лучэнергоуголь» у постійне користування ділянки корисних копалин для видобутку вугілля.

Видобуте та перероблене вугілля реалізовувалося на теплогенеруючі підприємства - Чернігівська ТЕЦ ТОВ «Фірма Технова», Дарницька ТЕЦ ТОВ «Євро-Реконструкція», Черкаська ТЕЦ ПрАТ «Черкаське Хімволокно» та Сумська ТЕЦ ТОВ «Сумитеплоенерго» через юридичних осіб нерезидентів та ТОВ «ЗФ КВ Донбас», ТОВ «Центр Біржових Операцій», ТОВ «Нью Арк Ист», ТОВ «Центральний товарний контрагент» та ТОВ «Група УМВБ».

Таким чином посадові особи вказаних підприємств постачали вугілля з окупованої території Луганської області через юридичних осіб-нерезидентів на адресу юридичних осіб-резидентів, з метою подальшого постачання на ТЕЦ, сплачуючи при цьому податки та збори до так званих бюджетів «лнр», використовуючи реквізити ООО «Лучэнергоуголь».

28 червня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_6 - фінансовий директор управляючої компанії, яка здійснює контроль над діяльністю ТОВ «Євро Реконструкція», ТОВ «Сумитеплоенерго», ПрАТ «Черкаське Хімволокно» та ТОВ «Фірма Технова», під час якого вилучено мобільний телефон IPhone s/n НОМЕР_1 . При цьому, оглядом мобільного телефону IPhone s/n НОМЕР_1 встановлено, що доступ до відомостей, які можуть у ньому міститись, обмежено в тому числі логічним захистом. З метою подолання логічного захисту, виявлення відомостей, які можуть мати значення для кримінального провадження, відновлення видалених відомостей, які також можуть мати значення для кримінального провадження, вказаний предмет направлено для огляду до оперативного підрозділу, крім того, до огляду залучено спеціаліста.

03 липня 2023 року прокурор відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Соломянського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року клопотання прокурора задоволено.

Таке рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, і збереження речових доказів, при цьому арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 10 ст. 170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, у тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен був діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод і законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного і обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен був врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Приймаючи рішення, слідчий суддя місцевого суду дотримався зазначених вимог закону.

Так, задовольняючи дане клопотання, внесене в межах кримінального провадження № 0000160 про накладення арешту на мобільний телефон, який вилучений за адресою: АДРЕСА_1 , слідчий суддя, як убачається з оскаржуваної ухвали, вивчивши клопотання прокурора та дослідивши матеріали додані до нього, всупереч доводам викладених в апеляційній скарзі прийшов до правильного висновку, щодо необхідності накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, перевіривши при цьому наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132, 170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Слідчий суддя обґрунтовано встановив, що накладення арешту на згадане майно є необхідним, з метою забезпечення збереження речових доказів врахувавши наявні матеріали провадження, у тому числі постанову старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу Слідчого управління Головного управління Служби безпеки України у місті Києві та Київській області ОСОБА_8 від 29 червня 2023 року про визнання майна речовими доказами у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На переконання колегії суддів клопотання прокурора про арешт майна цілком відповідає вимогам ст. 171 КПК України, зокрема, містить підстави і мету відповідно до положень ст. 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Інші доводи викладені в апеляційній скарзі також не спростовують висновків слідчого судді щодо наявності підстав для арешту вищевказаного майна та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на мобільний телефон, який вилучений за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 , врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому, колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на згадане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому твердження в апеляційній скарзі стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, автором апеляційної скарги не надано та колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, у провадженні не вбачається.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга представника, навіть з урахуванням усіх викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладених обставин, керуючись ст. ст. 170, 171, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 28 червня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон IPhone s/n НОМЕР_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 760/14647/23 Справа №11-сс/824/4557/2023 Категорія: ст. 170 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_9 Доповідач: ОСОБА_1