Справа № 405/393/23
провадження № 1-кс/405/2536/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 м. Кропивницький

Cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 13.01.2023, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2023 до Ленінського районного суду м. Кіровограда з Кропивницького апеляційного суду надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення від 13.01.2023.

З поданої заявником ОСОБА_3 скарги вбачається, що вона звернулась до Кіровоградської обласної прокуратури із заявою від 13.01.2023, в якій вказала, що при розслідуванні кримінального провадження за № 0000001 від 12.01.2021 свідомо не виконуються ухвали судів іменем України, які слідчим та прокурорам обов`язкові до виконання, систематично ігноруються норми КПК України, просила перевірити як докази її свідчення та згідно статей 383, 367, 364 КПК України, занести злочин до ЄРДР. Проте, станом на 19.01.2023, злочин згідно заяви від 13.01.2023 в ЄРДР не перевіряли, та заява не занесена до ЄРДР, що є порушенням норм КПК України та Конституції України, її конституційних прав. Просила зобов`язати уповноважену особу прокуратури Кіровоградської області внести відомості до ЄРДР згідно заяви про вчинення злочину від 13.01.2023 за ст. ст. 364, 382 невиконання ухвал судів, зловживаючи своїм службовим становищем, недбале ставлення до своїх обов`язків при службі України.

В судові засідання 10.08.2023, 22.08.2023, 14.09.2023, 28.09.2023, 13.10.2023, 26.10.2023 заявник ОСОБА_3 не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду скарги, причини неявок слідчому судді не повідомила, із заявами про відкладення розгляду скарги не зверталась.

Слідчим суддею здійснювались виклики заявника в судові засіданні всіма зазначеними заявником ОСОБА_3 засобами зв`язку шляхом надсилання повісток про виклик поштою та здійснювались неодноразові виклики за номером телефону, на які заявник не відповідала.

Крім того, виклик заявника ОСОБА_3 здійснювався шляхом розміщення оголошення про її виклик в судові засідання на сайті Ленінського районного суду м. Кіровограда.

В судове засідання прокурор відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_4 не з`явився, надіслав клопотання, в якому зазначив, що на заяву ОСОБА_3 від 13.01.2023 першим заступником прокурора Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 26.01.2023 була надана відповідь, в якій зазначено, що підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, не вбачається. Роз`яснено, що в зверненні не відображено об`єктивних та достатніх даних, що свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, а фактично висловлюється незгода із діями та рішеннями слідчих, прокурорів і слідчих суддів під час досудового розслідування у кримінальних провадженнях та з порядком і результатами судового розгляду цивільної справи суддями Олександрівського районного суду. Просив у задоволенні скарги відмовити.

Відповідно до ст.107 ч.4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши скаргу та матеріали, долучені до скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Поважними причинами неприбуття особи на виклик (ст. 138 КПК України) є обмеження свободи пересування внаслідок дії закону або судового рішення; обставини непереборної сили (епідемії, військові події, стихійні лиха або інші подібні обставини); відсутність особи у місці проживання протягом тривалого часу внаслідок відрядження, подорожі тощо; тяжка хвороба або перебування в закладі охорони здоров`я у зв`язку з лікуванням або вагітністю за умови неможливості тимчасово залишити цей заклад; смерть близьких родичів, членів сім`ї чи інших близьких осіб або серйозна загроза їхньому життю; несвоєчасне одержання повістки про виклик; інші обставини, які об`єктивно унеможливлюють з`явлення особи на виклик, що підлягає з`ясуванню у судовому засіданні.

Неврахування таких обставин призводить до передчасності прийнятого рішення та можливого порушення законних прав та інтересів учасників розгляду.

Особі, що звертається зі скаргою до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Суд повинен контролювати процесуальну поведінку осіб, які беруть участь у справі, так як на нього поширюється обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, а також нести відповідальність за зловживання правом.

У прямі обов`язки осіб, що беруть участь у справі, входить дотримання процесуальної дисципліни на протязі всього провадження у справі.

Проте, заявник ОСОБА_3 , яка є ініціатором судового розгляду скарги, будучи належним чином повідомленою про дати, час та місце розгляду скарги, в судові засідання не з`являлась, жодних дій щодо повідомлення суд про причини неявок не здійснила.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія проти Іспанії», заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі за текстом - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У рішенні Європейського Суду від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Аналіз вказаних вище обставин неявки в судове засідання особи, яка подала скаргу, дає підстави слідчому судді стверджувати про неналежне здійснення своїх процесуальних прав і виконання процесуальних обов`язків, що виразилися у відсутності інтересу до поданої до суду скарги.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Виходячи з вищенаведеного, оскільки заявник ОСОБА_3 належним чином неодноразово повідомлялась про дати, час та місце розгляду скарги, однак в судові засідання не з`являлась, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд скарги по суті, у відсутність заявника ОСОБА_3 , на підставі матеріалів, які додані до скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Повно та всебічно дослідивши скаргу, матеріали, які додані до скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 звернулась до Кіровоградської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення від 13.01.2023, в якій вказала, що при розслідуванні кримінального провадження за № 0000001 від 12.01.2021 свідомо не виконуються ухвали судів іменем України, які слідчим та прокурорам обов`язкові до виконання, систематично ігноруються норми КПК України. Недбало ставлячись до своїх професійних обов`язків, слідчі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , свідомо 27.12.2022 не допитали її як потерпілу, приховуючи винних осіб, скоївших тяжкі злочини доведення до смерті її батьків. Процесуальні прокурори ОСОБА_9 , ОСОБА_10 свідомо приховують злочини слідчих, перевіркою кримінального провадження 001 не займаються та не дотримуюються розумних строків розслідування злочину, недбало ставляться до своїх обов`язків при розслідуванні кримінального провадження № 0000001. Зазначила, що вказані дії вказують, що в діях службових осіб СВ Знам`янського РУП ГУНП в Кіровоградській області та процесуальних прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 наявні ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 382, 367, 396 КК України.

26.01.2023 заявнику ОСОБА_3 першим заступником керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 була надана відповідь, в якій зазначено, що її звернення, подані 16.01.2023 з приводу можливих неправомірних дій лікарів, працівників органу досудового розслідування, прокуратури та суду, щодо здійснення неналежного досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000001, невиконання ухвал слідчих суддів в ході його розслідування та стосовно можливих неправомірних дій службових осіб Олександрівського районного суду під час розгляну цивільної справи, розглянуті. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000137 від 17.08.2020 за ч. 1 ст. 366 КК України, за фактом протиправних дій лікарів Олександрівської центральної районної лікарні, слідчим 21.10.2022 прийнято рішення про його закриття, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У кримінальному провадженні № 0000403 від 20.09.2019 за фактом шахрайського заволодіння житлом, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 1 ст. 190 КК України, слідчим поліції 24.01.2022 прийнято рішення про його закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Ухвалою слідчого судді від 01.12.2022 у задоволені скарги, поданої у порядку ст. 303 КПК України, на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000403, відмовлено. На виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01.04.2022, постановленої щодо неналежного досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000001, після її надходження до обласної прокуратури, 14.04.2022 до ЄРДР внесено відомості та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000047, за фактами можливого умисного невиконання слідчими поліції ухвал слідчих суддів, постановлених в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001, із попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 1 ст. 382 КК України. Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні здійснюється третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Кропивницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Миколаєві та наразі триває.

Зазначив, що доводи та твердження про невиконання слідчими поліції ухвал слідчих суддів та своїх службових обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000001, фактично вже перевіряються в ході проведення досудового слідства у кримінальному провадженні № 0000047.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.2 ст.214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Відповідно до п. 2 Глави 1 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

За ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Таким чином, положення ст. 214 КПК України, перебувають у тісному взаємозв`язку з ч. 1 ст.2 та ст. 11 КК України, згідно з якими підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою не будь-яких дій, а суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки конкретного складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей до ЄРДР.

Так, відповідно до вимог ч.1 та п.4 ч.5 ст. 214 КПК України, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР є виявлення обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Отже, певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

У пункті 36 постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 зазначено, що у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

У постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 761/20985/18 висловлено правову позицію, згідно з якою «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

У постанові ККС ВС від 30.09.2021 у справі № 556/450/18 зазначено, що підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання його завдань, зазначених в ст. 2 КПК України, і покликана з одного боку забезпечити оперативне реагування на кожне повідомлення про злочин, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого виключити незаконне і необґрунтоване залучення осіб в сферу впливу кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів. Правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати її з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, задля досягнення власних інтересів. Запобіжниками цьому є, зокрема встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним, з точки зору використання державних ресурсів.

Проаналізувавши заяву ОСОБА_3 від 13.01.2023, з`ясувавши обставини та надавши оцінку доказам, слідчий суддя приходить до висновку, що за своїм змістом та суттю заява ОСОБА_3 не є повідомленням про злочин, оскільки не містить викладу обставин, які б могли свідчити про вчинення будь-яких дій, які мають ознаки кримінального правопорушення.

Як вбачається з заяви від 13.01.2023, її зміст зводиться до незадоволення заявника з тим, як проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000001.

Разом з тим, порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування передбачений главою 26 Кримінального процесуального кодексу України, тобто спеціальні норми процесуального закону безпосередньо визначають цей порядок.

Таким чином, на підставі викладеного, а також проаналізувавши наведені у скарзі доводи, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 303, 305 - 307, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення від 13.01.2023, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_11