Номер провадження 1-кс/333/3843/23
У Х В А Л А

30 листопада 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000605 від 29.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Краматорськ Донецької області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за мобілізацією, який проходить службу на посаді старшого стрільця 1-го відділення 1-го патрульного взводу 1-ї патрульної роти 4-го патрульного батальйону військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України у військовому званні «солдат», раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України:

за участі слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 , -

встановила:

30 листопада 2023 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000605 від 29.11.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 28 листопада 2023 року заступником командира 4-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майором ОСОБА_7 , який відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 27.10.2023 №2521т/окп/бр загальновійськового резерву оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3 призначений командиром 2-ї ротної групи загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3 було віддано бойовий наказ військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, а саме: перейти в оперативне підпорядкування командира 1-стрілецького батальйону 1-ї окремої танкової бригади, висунутись в місце виконання завдань західніше населеного пункту Старомайорськ до лісосмуги «Рим», зайняти оборону на взводному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та утримувати позицію, перебувати в резерві командира 1-го стрілецького батальйону та бути в постійній готовності до виконання бойових завдань, за можливості покращити своє тактичне становище, в разі виявлення у лісосмузі противника, знищити ворога, не допустити ведення ним розвідки та прориву вогневого рубежу, направлений на реалізацію бойових розпоряджень командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України полковника ОСОБА_8 №1623дск від 26.10.2023, щодо переміщення двох військовослужбовців з позицій підрозділу з охорони та оборони об`єктів дорожньої інфраструктури в районі населеного пункту Писанці (автомобільний міст через річку Гайчур) на позиції загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3 в районі населеного пункту Зелене та продовження виконання поставлених бойових завдань та 1633дск від 27.10.2023 щодо переміщення зведеного підрозділу НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України зі складу загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3 та здійснення прийому (передачі) зведеного підрозділу від НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України в оперативне підпорядкування командира 1-ї окремої танкової бригади.

В цей же день, 28 листопада 2023 року, о 17 годині, заступник командира 4-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майор ОСОБА_7 , який відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 27.10.2023 №2521т/окп/бр загальновійськового резерву оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3 призначений командиром 2-ї ротної групи загальновійськового резерву ОУВ «Запоріжжя» № 3, знаходячись в місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, розташованому у населеному пункті АДРЕСА_2 , у присутності інших військовослужбовців зазначеної військової частини, на виконання бойових розпоряджень командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України полковника ОСОБА_8 №1623дск від 26.10.2023, щодо переміщення двох військовослужбовців з позицій підрозділу з охорони та оборони об`єктів дорожньої інфраструктури в районі населеного пункту Писанці (автомобільний міст через річку Гайчур) на позиції загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 та продовження виконання поставлених бойових завдань та 1633дск від 27.10.2023 щодо переміщення зведеного підрозділу НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України зі складу загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3 та здійснення прийому (передачі) зведеного підрозділу від НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України в оперативне підпорядкування командира 1-ї окремої танкової бригади, віддав солдату ОСОБА_5 бойовий наказ перейти в оперативне підпорядкування командира 1-стрілецького батальйону 1-ї окремої танкової бригади, висунутись в місце виконання завдань західніше населеного пункту Старомайорськ до лісосмуги «Рим», зайняти оборону на взводному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та утримувати позицію, перебувати в резерві командира 1-го стрілецького батальйону та бути в постійній готовності до виконання бойових завдань, за можливості покращити своє тактичне становище, в разі виявлення у лісосмузі противника, знищити ворога, не допустити ведення ним розвідки та прориву вогневого рубежу.

Після цього солдат ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом та, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, відмовитися виконувати наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел солдат ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у присутності заступника командира 4-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майора ОСОБА_7 , який відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 27.10.2023 №2521т/окп/бр загальновійськового резерву оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3 призначений командиром 2-ї ротної групи загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3, який відповідно до вимог ст.ст. 29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, умисно відмовився виконувати бойовий наказ заступника командира 4-го патрульного батальйону по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України майора ОСОБА_7 , який відповідно до бойового розпорядження оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (далі ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ») від 27.10.2023 №2521т/окп/бр загальновійськового резерву оперативного угрупування військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » № 3 призначений командиром 2-ї ротної групи загальновійськового резерву ОУВ «Запоріжжя» № 3, а саме: перейти в оперативне підпорядкування командира 1-стрілецького батальйону 1-ї окремої танкової бригади, висунутись в місце виконання завдань західніше населеного пункту Старомайорськ до лісосмуги «Рим», зайняти оборону на взводному опорному пункті « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та утримувати позицію, перебувати в резерві командира 1-го стрілецького батальйону та бути в постійній готовності до виконання бойових завдань, за можливості покращити своє тактичне становище, в разі виявлення у лісосмузі противника, знищити ворога, не допустити ведення ним розвідки та прориву вогневого рубежу, направлений на реалізацію бойових розпоряджень командира НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України полковника ОСОБА_8 №1623дск від 26.10.2023, щодо переміщення двох військовослужбовців з позицій підрозділу з охорони та оборони об`єктів дорожньої інфраструктури в районі населеного пункту Писанці (автомобільний міст через річку Гайчур) на позиції загальновійськового резерву ОУВ «Запоріжжя» №3 в районі населеного пункту АДРЕСА_2 та продовження виконання поставлених бойових завдань та 1633дск від 27.10.2023 щодо переміщення зведеного підрозділу НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України зі складу загальновійськового резерву ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » №3 та здійснення прийому (передачі) зведеного підрозділу від НОМЕР_2 окремої бригади охорони громадського порядку Національної гвардії України в оперативне підпорядкування командира 1-ї окремої танкової бригади, посилаючись на неможливість виконання за станом здоров`я, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Таким чином, ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України непокорі, тобто в іншому умисному невиконанні наказу, вчиненому в умовах воєнного стану.

29.11.2023 ОСОБА_5 вручене повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, в задоволенні клопотання просив відмовити. Зазначив, що коли хотіли міняти групу, яка була на той час була на виїзді, ОСОБА_9 їздив по усіх будинках та спілкувався з усіма солдатами з приводу їх проблем та записував данні, де вони проходили службу та як проходили службу. Запитував скарги на здоров`я. Ці події відбувалися 26.11.2023. Під час зустрічі з ним, він повідомив ОСОБА_9 про те, що має скарги на постійний біль в колінах та шум у вухах. ОСОБА_9 також запитував про сімейний стан, наявність дітей, чи працює дружина, а також питав, де знаходяться батьки.

Потім 28.11.2023, приблизно о 09:00 год., медик військової частини НОМЕР_1 НГУ на ім`я ОСОБА_10 та водій ОСОБА_11 , відвезли підозрюваного до Покровської центральної лікарні Дніпропетровської області, де зробили знімки і поставили діагноз «Гонортроз обох колінних суглобів».

Потім вони пішли до лікаря-терапевта покровської лікарні, який сказав, ОСОБА_5 потрібна консультація травматолога, якого наразі не має і він буде здійснювати прийом лише у четвер.

Після відвідування лікарні в населеному пункті Успенівка, вони повернулися до місця дислокації - до населеного пункту Зелене Пологівського району Запорізької області.

Пізніше його привезли до штабу , як тільки увійшли, ОСОБА_12 почав оголошувати наказ, відмову від виконання якого йому інкримінують, а ОСОБА_9 зазначене записував на відеокамеру власного мобільного телефону. Після того, як ОСОБА_12 закінчив оголошувати наказ, він почав питати у військовослужбовців, які перебували в кімнаті про зрозумілість оголошеного наказу та готовність його виконати. Усі військовослужбовці, окрім підозрюваного, відповіли, що наказ їм зрозумілий та вони згодні його викопати. Він відповідав останнім та відповів про те, що не може виконати наказ об`єктивно, по стану здоров`я, як це передбачено статтею 37 Статуту внутрішньої служби України. Далі ОСОБА_9 почав тиснути на нього постійними запитаннями про те, чи відмовляється він виконувати наказ, не надаючи змоги відповісти правильно по діагнозу - надати інформацію щодо поставленого діагнозу та симптомів, які у мене були у цей вечір.

Захисник заперечувала проти клопотання, надавши відповідні заперечення в письмовому вигляді, в яких зазначила наступне. Відповідальність може наступати у випадку невиконання законного наказу безпосереднім або прямим командиром, однак, в даному випадку майор ОСОБА_7 не є ані безпосереднім, ані прямим командиром ОСОБА_5 . Оскільки наказ було доведено підрозділу з числа 5 чоловік в числі, яких і був ОСОБА_5 , тільки з цих підстав підозра є однозначно не обґрунтована. Такий наказ неможливо виконати, фізично перебуваючи в двох містах і підпорядковуючись двом командирам різного роду військ.Щодо причини неможливості виконання наказу ОСОБА_5 , так на відеозаписі чітко видно, що останній повідомляє, що він не має можливості виконати наказ через свій стан здоров`я і намагається пояснити що саме його турбує, однак підполковник ОСОБА_13 , який не має жодного відношення до віддання цього наказу, перебиваючи військовослужбовця і не даючи йому можливість зазначити причину неможливості виконання наказу, кожного разу наполягає на тому, що ОСОБА_5 зазначив, що він саме відмовляється виконати наказ. Вказала, що ОСОБА_5 поставлено діагноз«гонортроз обох колінних суглобів», та за станом здоров`я не міг змоги виконати наказ, та командуванню про це було відомо.Крім того, вказала, що усі допитані свідки, включно із полковником ОСОБА_13 дають неправдиві свідчення, що підтверджується як медичними довідками так і відеозаписом, оскільки усі свідки включно з ОСОБА_13 , стверджують, що на обстеження ОСОБА_14 був направлений після доведення наказу, в той час, як вищевикладені обставини спростовують цей факт. Більше того, на відео полковник ОСОБА_13 зазначає, що «сьогодні було завезено даного військовослужбовця до стабілізаційного пункту і лікарі оглянули», тим самим підтверджуючи неправдивість показів, наданих слідчому, і факт про обізнаність про погіршення стану здоров`я ОСОБА_5 .За таких обставин, в діях її підзахисного ОСОБА_5 не те, що відсутній склад злочину передбачений ч.4 ст. 402 КК України, в даному випадку відсутня сама подія злочину, а тому повідомлення про підозру є необґрунтованим.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали заявлене клопотання. Вказали на наявність обґрунтованої підозри відносно підозрюваного та ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому просили застосувати міру запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, у скоєнні якого йому повідомлено про підозру.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 402 КК України, у скоєнні якого повідомлено про підозру ОСОБА_5 відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу у відповідності до ч. 2 ст. 184 КПК України надані підозрюваному 29.11.2023 о 17 годині 15 хвилин.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_5 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме відкриту відмову від виконання наказу прямого начальника, демонстративно ігноруючи встановлений порядок несення служби та відкрито відмовляючись підкорятися наказам командирів. При цьому ОСОБА_5 службу проходить у місці тимчасової дислокації підрозділу Пологівський район Запорізької області, проте зареєстрований та фактично мешкає на території іншої області, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , що дає можливість останньому, ігноруючи накази командирів, з метою уникнення кримінальної відповідальності - безперешкодно покинути тимчасове місце дислокації підрозділу та переховуватись в подальшому від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, солдат ОСОБА_5 вчинив непокору, у присутності інших військовослужбовців військової частини, що також свідчить про його життєву позицію та відсутність бажання належним чином проходити військову службу та виконувати накази командирів, а отже, і про бажання переховування від органу досудового розслідування і суду з метою уникнення відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про необхідність ізоляції підозрюваного ОСОБА_5 задля нівелювання ризику можливості переховуватися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом котрий зможе гарантувати належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою і це є обґрунтуванням ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня («Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися факторами, пов`язаними з характером особи, її моральністю, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови»).

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи постійно у місці тимчасової дислокації підрозділу населений пункт Зелене Гуляйпільської міської громади Пологівського району Запорізької області, продовжуючи нести військову службу в умовах воєнного стану, маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї як військовослужбовець, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які проходять службу разом із ним, шляхом їх залякування чи здійснення на них морально-психологічного та фізичного впливу в умовах воєнного стану, з метою зміни ними показів.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду - на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, а саме відкрито відмовився від виконання наказу прямого начальника, мотивуючи вказану відмову небажанням взагалі проходити військову службу, що свідчить про відсутність у останнього бажання до проходження подальшої служби у Збройних силах України та, як наслідок може призвести до вчинення ним нових, в тому числі і більш тяжких військових злочинів в умовах воєнного стану, наприклад самовільно залишити військову частину або місце служби з метою ухилення від військової служби та переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваних, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання доцільності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри пред`явленої йому у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.402 КК України; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про його особу: вік , стан його здоров`я, норми ч. 7 ст. 176 КПК України, тому слідчий суддя приходить до висновку про доведеність обставин необхідності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Щодо необґрунтованості підозри, про що зазначено захисником, слідчий суддя зазначає, що оскільки чинне законодавство не розкриває це поняття, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та представленими матеріалами кримінального провадження на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Інші доводи захисника, зокрема про те, що на обстеження ОСОБА_14 був направлений до, а не після доведення наказу, надання оцінки захисником бойовому наказу тощо не впливають на висновки суду, враховуючи вищенаведені положення, щодо причетності ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України та наявності вказаних вище ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Однак, враховуючи обставини справи, слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 30 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 80520 грн., що буде пропорційним щодо підозрюваного, необхідним і достатнім для забезпечення виконання ним, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.

Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 193- 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалила:

Клопотання старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, підполковника Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000605 від 29.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 січня 2024 року.

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту фактичного затримання 30 листопада 2023 року 17 години 05 хвилин.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді тривалістю до 17 години 05 хвилин 28 січня 2024 року.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Одночасно ОСОБА_5 визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави визначити у межах 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, в сумі 80520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять ) гривень 00 коп. у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок: (отримувач платежу ТУ ДСАУ в Запорізькій області, ідентифікаційний код за , рахунок № UA0001205, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172, призначення платежу: застава за (вказати П.І.Б. особи, за яку вноситься застава); номер справи (провадження); суд, в якому розглядається справа).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, та місця роботи (несення військової служби);

- утриматися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- прибувати до слідчого, прокурора або суд за першою вимогою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано,набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1