У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 , про обрання відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця: Закарпатської області, Рахівського району, с. Середнє Водяне, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з незакінченою середньою освітою, не працюючого, раніше судимого, підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування стороною обвинувачення клопотання про застосування запобіжного заходу.

09.11.2023 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В рамках даного клопотання слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 терміном на шістдесят днів.

08.11.2023 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчинення вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими слідчому судді, а також вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобігти яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Позиції учасників судового засідання.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, просив його задовольнити, зауваживши на наявність ризиків, зокрема можливості підозрюваного ухилятися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню; вчиняти інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, оскільки наведені слідчим у клопотанні ризики необґрунтовані. Його підзахисний з огляду на стан здоров`я неспроможний переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а наміру перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, немає. Надав для приєднання до матеріалів клопотання характеристику ОСОБА_4 за місцем проживання, медичні документи.

Підозрюваний в судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково, показав що за обіцяну винагороду в розмірі 500 гривень перевозив особу, однак умислу організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України не мав. Просив застосування до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

-№1 «09.02.2023 року до СУ ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від оперативних працівників УСР в Закарпатській області ДСР НПУ про те, що на території Закарпатської області функціонує група осіб, яка займається незаконним переправленням осіб, призовного віку, які підлягають мобілізації, через державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску з метою отримання, незаконної, грошової винагороди»;

-№ 2 «до СУ ГУНП в Закарпатській області звернувся громадянин ОСОБА_10 , який повідомив, що група осіб організувала схему по незаконному переправленні осіб через державний кордон України до країн Європейського Союзу поза пунктами пропуску, залучивши до схеми працівників прикордонної служби».

07.11.2023 року о 16 год. 35 хв. ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст.208 КПК України /див. протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.11.2023/.

08.11.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння їх вчинення вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обставини кримінального правопорушення та причетність громадянина ОСОБА_4 до даного кримінального правопорушення, обґрунтованість підозри підтверджується:

-рапортом старшого оперуповноваженого 2 - го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НПУ капітана поліції ОСОБА_11 від 08.02.2023 року;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.11.2023 року;

-протоколами про результати проведення НСРД візуальне спостереження за особою від 08.11.2023 року.

Обґрунтованість підозри містить у собі два аспекти. Перший стосується питання права: підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Другий питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного кримінального правопорушення. У Рішенні Нечипорук і Йонкало проти України (п. 175) ЄСПЛ вкотре повторив, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» буде залежати від усіх обставин справи (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom (Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства).

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дає підстави вважати пред`явлену ОСОБА_4 підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Досліджуючи матеріали клопотання, надані докази, пояснення прокурора, захисника, беручи до уваги особистість ОСОБА_4 , слідчий суддя погоджується з тим, що на даній стадії досудового розслідування наявні ризики того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та/ або суду, незаконно впливати на свідка ОСОБА_12 (пункти 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Разом з тим, з огляду на вік підозрюваного (62 роки), діагностування у останнього таких захворювань як цукровий діабет ІІ типу з множинними мікро та іншими неуточненими несудинними ускладненнями, ожиріння ІІ ступеню, атеросклеротична хвороба серця, гіпертонічний криз, нейросенсорна втрата слуху 2-х-стороння, остеохондроз хребта множинний, ризик переховування є малоймовірним.

Заявлений стороною обвинувачення ризик впливати на інших свідків, експерта, спеціаліста є необґрунтованим, оскільки стороною обвинувачення прізвища інших свідків, спеціаліста, експерта не конкретизовані; до клопотання не додано відомостей, що у даному кримінальному провадженні призначалися експертизи, залучалися спеціалісти. Отже, даний ризик в частині впливу на інших свідків, експерта, спеціаліста прокурором не підтверджений.

Щодо заявленого ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, то в контексті його обґрунтування стороною обвинувачення такий не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Підстави вважати, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, у слідчого судді відсутні. Слідчий суддя вважає такий ризик немотивованим та необґрунтованим, зведеним до формалізму.

При цьому слід зазначити, що орган досудового розслідування як і прокурор не мають права посилатися на практику Європейського суду з прав людини з метою застосування запобіжного заходу (обґрунтування підстав тримання під вартою та існування ризиків), про що вказано в постанові Верховного суду від 07.08.2019 № 607/14707/17, оскільки вона буде використана не на користь підозрюваного, а отже може становити ризики для справедливості кримінального провадження.

Щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з висновком, викладеним ЄСПЛ у справі "Ілійков проти Болгарії" від 26 липня 2001 року, не арештований, а сторона обвинувачення повинна продемонструвати дані, які свідчать з достатнім ступенем переконливості, що арештованому необхідно знаходитися під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 являється особою, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимою. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч. 1 цієї статті (тобто наявність обґрунтованої підозри, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України), але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 ч. 1 цієї статті (тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні), слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений в клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладання яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя вважає за необхідне в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 відмовити у зв`язку з відсутністю в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, який є найбільш суворим видом із п`яти видів запобіжних заходів, визначених в ст. 176 КПК України.

Стороною обвинувачення в клопотанні взагалі не обґрунтовано чому застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для запобігання ризиків, доведених в судовому засіданні.

З пояснень учасників процесу в судовому засіданні та наданих даних слідує, що ОСОБА_4 має незакінчену середню освіту, зареєстроване місце проживання, в силу вимог ст. 89 КК являється не судимою особою, хворіє на ряд захворювань, які наведені вище.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також з урахуванням вказаних вище ризиків, доведених прокурором в суді; тяжкості покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, оскільки прокурор не довів недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків.

З урахуванням зазначеного, слідчий суддя вважає, що запобігання встановленим під час розгляду клопотання ризикам можливе не лише при умові тримання ОСОБА_4 під вартою і вважає достатнім для досягнення вказаної мети застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, а саме: домашній арешт строком на 60 (шістдесят) днів, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю.

Слідчий суддя вбачає доцільним покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризикам, які було обґрунтовано, та ефективності здійснення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, який полягає у забороні цілодобово залишати житло за адресою АДРЕСА_1 , із застосуванням електронного засобу контролю, зобов`язав ОСОБА_4 з`являтися за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, відповідно до стадії кримінального провадження.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України строком на 60 (шістдесят) днів, а саме:

- повідомляти слідчого чи суд, у залежності від стадії кримінального провадження, про необхідність зміни свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками, іншими підозрюваними у межах вказаного кримінального провадження.

- здати на зберігання, за наявності, до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у випадку необхідності залишити житло в інший час він має отримати відповідний дозвіл слідчого, прокурора або суду. В іншому випадку це буде вважатися порушенням умов дотримання запобіжного заходу та може бути підставою для ініціювання питання слідчим чи прокурором щодо його зміні на іншій, більш суворий запобіжний захід.

Останнім днем строку дії ухвали є 05 січня 2023 року. Між тим, строк дії ухвали не може перевищувати меж строку досудового розслідування у кримінальному провадженні у випадку його не продовження або не звернення із обвинувальним актом до суду.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконання після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_13