справа № 208/3428/23
№ провадження 1-кп/208/137/24
УХВАЛА

22 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні по справі кримінального провадження № 0000095, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у скоєнні злочину передбаченого ст. 115 ч.1 КК України, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області знаходиться зазначена справа. По справі проведено підготовче судове засідання та її призначено до судового розгляду.

В судове засідання не з`явилась потерпіла. Відповідно до наданих суду відомостей, на теперішній час остання хворіє.

Враховуючи загальну думку сторін, судом прийнято рішення про відкладення початку судового розгляду справи.

Прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_7 заходу забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що той обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, та з метою ухилення від покарання може переховуватись від суду. Ризик ухилення ОСОБА_7 від суду підтверджується фактом його знаходження у розшуку під час досудового розслідування справи.

Знаходячись на менш суворому запобіжному заході, ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків з метою зміни ними свої показань на свою користь.

Адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Ризики зазначені у клопотанні нічим не підтверджені. Після подій які стались, ОСОБА_7 проживав за місцем свого мешкання, в м. Запоріжжя, працював, від органів поліції не переховувався. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. ОСОБА_7 тривалий час перебуває під вартою, але справа по суті не розглядається.

ОСОБА_7 підтримав думку адвоката та зазначив, що пред`явлене йому обвинувачення не обґрунтоване. Він стверджує, що подія мала місце але отримала невірну кваліфікацію, це була необхідна оборона. Після події він весь час знаходився за місцем мешкання в м. Запоріжжя, працював, ні від кого не переховувався, і його ніхто не розшукував. Протягом тривалого часу знаходячись вдома, він не здійснив жодної спроби вплинути на свідків, і не зрозуміло чому він буде здійснювати ці спроби в теперішній час.

Суд розглянувши клопотання, вислухав учасників судового засідання, встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження.

ЄСПЛ у рішеннях в справах «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії», «Летельє проти Франції» неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин.

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У рішенні по справі «W. проти Швейцарії» ЄСПЛ зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано, в достатній мірі для розгляду клопотання прокурора, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи. Тобто, у випадку вирішення питання про застосування заходу забезпечення кримінального провадження причетність особи до вчинення кримінального правопорушення не повинна мати категоричного висновку, а свідчити лише про її можливість.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 є раніше не судимим. Підтвердження ризику переховування ОСОБА_7 від суду саме фактом перебуванням останнього у розшуку, суд враховуючи пояснення обвинуваченого, свідків, без дослідження інших відповідних матеріалів, на теперішній час вважає сумнівним.

Разом з тим, даних про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, сталий заробіток, суду не надавались, і суд вважає про доведеність існування ризику переховування ОСОБА_7 від суду з огляду на міру покарання яка йому загрожує у разі визнання винним, враховуючи її без альтернативність у такому випадку.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинуваченого на свідків.

При встановленні наявності ризику впливу на зазначених осіб, суд враховує встановлену КПК України процедуру отримання від них показань у кримінальному провадженні, згідно якої після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду, вони допитуються в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу поза всяким сумнівом порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак потребує встановлення реальної можливості допустити це в майбутньому.

Суд вважає про доведеність існування зазначених прокурором ризиків, і на думку суду, обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкриміновано, саме такий його вид позбавляє можливості обвинуваченого перешкодити інтересам правосуддя.

Альтернативний запобіжний захід у виді застави, відповідно до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України судом не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 350 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Судовий розгляд по справі відкласти, повторивши виклик в судове засідання потерпілої ОСОБА_8 .

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком до 19.03.2024 року.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу відносно обвинуваченого на цілодобовий домашній арешт, відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5-ти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1