КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участі:

прокурора - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні№ 000000371 від 10.05.2022.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме на пісконавантажувач "КИЙ" (реєстраційний номер судна SRU802594) та буксир БТ-427 (регістровий номер SRU000345), які перебувають у власності ПрАТ "Київський Річковий порт" (код 03150071).

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, вказує на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку прокурора, обґрунтування слідчим суддею відмови в задоволенні клопотання тим, що буксир БТ-427 було вилучено 09.08.2023, а тому він, в розумінні ч. 2 ст. 167, ч. 7 ст. 236 КПК України, не вважається тимчасово вилученим майно, є помилковим та не відповідає дійсності, оскільки буксир БТ-427 був вилучений не під час проведення обшуку 09.08.2023.

Крім того, слідчий суддя, при прийнятті оскаржуваного рішення, посилався на факт скасування арешту, накладеного на пісконавантажувач "КИЙ" ухвалою слідчого судді від 16.08.2023, як такого, що не відповідає ознакам речового доказу, однак не прийняв до уваги, що зазначене майно було визнано речовим доказом у справі, оскільки відповідає критеріям ст. 98 КПК України.

Окрім цього, слідчим суддею не приділив належної уваги тим обставинам, що вказане судно здійснювало видобування піску за координатами, які не знаходяться в межах спеціального дозволу від 13.01.2011, виданого ТОВ "СОБІ", тобто пісконавантажувач "КИЙ" виступав в якості знаряддя злочину, а також не надав належної оцінки результатам проведених негласних слідчих розшукових дій, які містяться в матеріалах справи, якими зафіксовано здійснення незаконного видобування корисних копалин (піску) із використанням в якості засобів пісконавантажувача "КИЙ" та буксира БТ-427, за географічними координатами, які розташовані за межами родовища Осещинське та не знаходяться в межах спеціального дозволу від 19.08.2012, виданого ТОВ "Укрбудтрестсерів".

Також, на думку апелянта, залишено поза увагою і відомості, що містяться у результатах аналізу проведеного Національним центром управління та випробувань космічних засобів, яким було установлено, що в 2022 році пісконавантажувач "КИЙ" здійснював намив піску західніше території, що була визначена дозволом на користування надрами від 19.08.2021, виданого ТОВ "Кардікс Ван".

Сторона обвинувачення стверджує, що розпорядженням Вишгородської районної військової адміністрації Київської області від 08.06.2023 № 139 дозволено здійснення навігації для суден ПрАТ "Київський Річковий порт" в акваторії р. Десна на території Вишгородського району Київської області лише на виконання договору поставки, укладеного між ПрАТ "Київський Річковий порт" та ТОВ "Укрбудтрестсерів", до території родовища Осещинського, відтак навігація суден належних ПрАТ "Київський Річковий порт" поза межами вказаної території є незаконною.

Крім того, при постановленні оскаржуваної ухвали, слідчим суддею не було досліджено той факт, що Наказом Державної служби геології та надр України від 31.12.2021 № 1015 дію спеціального дозволу на користування надрами № 672, виданого ПрАТ "Київський Річковий порт" - було анульовано, таким чином власник пісконавантажувача "КИЙ" буксиру БТ-427 взагалі не є надрокористувачем.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та наданих матеріалів справи, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000371, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 240 КК України.

Постановою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 26.06.2023 вказане в клопотанні майно визнано у кримінальному провадженні № 0000371 від 10.05.2023 речовими доказами.

18.08.2023 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, із забороною відчуження, розпорядження та користування на пісконавантажувач "КИЙ" (реєстраційний номер судна SRU802594) та буксир БТ-427 (регістровий номер SRU000345), які перебувають у власності ПрАТ "Київський Річковий порт" (код 03150071), посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено, з підстав не доведення стороною обвинувачення відповідності зазначеного вище майна критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому необхідності арешту майна та наявності існування ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, а відтак відсутності правових підстав для цього арешту.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею не дотримані.

Відмовляючи в задоволенні вказаного клопотання сторони обвинувачення, внесеного в межах кримінального провадження № 0000371 від 10.05.2023 про накладення арешту на майно, слідчий суддя прийшов, як вважає апеляційний суд, до необґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні майно.

Так, статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно статті 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих матеріалів справи, вказане у клопотанні прокурора майно - пісконавантажувач "КИЙ" (реєстраційний номер судна SRU802594) та буксир БТ-427 (регістровий номер SRU000345), які перебувають у власності ПрАТ "Київський Річковий порт" (код 03150071), має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тобто в повній мірі відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України і у встановленому законом порядку постановою прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 від 26.06.2023 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Враховуючи вимоги ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, колегія суддів дійшла об`єктивного висновку про наявність правової підстави для задоволення вказаного вище клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на майно.

Таким чином, на думку колегії суддів, стороною обвинувачення в своєму клопотанні в повній мірі доведено мету та підстави для арешту цього майна.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про однобічність, неповноту, необ`єктивність і формальність судового розгляду, апеляційна скаргапрокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді - скасуванню, як незаконна та необґрунтована, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення вказаного клопотання сторони обвинувачення, накладення арешту на зазначене в ньому майно, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження може зумовити труднощі та перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні № 0000371 від 10.05.2023,спричинити втрату інформації, яка має доказове значення в ході здійснення досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 30 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні№ 000000371 від 10.05.2022, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 - задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме: пісконавантажувач "КИЙ" (реєстраційний номер судна SRU802594) та буксир БТ-427 (регістровий номер SRU000345), які перебувають у власності ПрАТ "Київський Річковий порт" (код 03150071).

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/5692/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/35991/23-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_6

Доповідач: ОСОБА_1