справа № 619/2731/23
провадження № 1-кс/619/517/23
УХВАЛА

іменем України

26 червня 2023 року м. Дергачі

Слідчий суддя Дергачівського районного суду Харківської області ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника ТОВ «ГА Інжиніринг» - захисника ОСОБА_4 , представника ТОВ «Спецтехногруп» -захисника ОСОБА_5 , користувача вилученого майна ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000216 від 16.06.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Так, до Дергачівського районного суду Харківської області надійшло клопотання начальника Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000216 від 16.06.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання прокурор зазначив, що 15.06.2023 року до відділення поліції №2 (смт. Золочів) Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області надійшло через лінію «102», про те, що 15.06.2023 року невідомі особи за допомогою спеціальної техніки проводять земельні роботи поблизу водосховища «Рогозянське». 15.06.2023 було проведено огляд місця події за координатами GPS: «50.162467, 35.916474» та «50.162435, 35.917008» за адресою: Харківська область Богодухівський р-н, Золочіська об`єднана територіальна громада, с. Рідний Край, поблизу вул. Дачної, де в ході огляду виявлено свіжо-порушений верхній шар ґрунту на відкритій ділянці місцевості розміром 58x32 метри, що прилягає до «Рогозянського водосховища». Крім того на місці огляду виявлено спеціальну техніку у вигляді: 1) екскаватор гусеничний марки «HITACHI EX270LC» державний номерний знак « НОМЕР_1 » який відповідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Спецтехногруп», м. Харків, вул. Клочківська 237, яким фактично користувався ОСОБА_7 , та 2) навантажувач повноповоротний марки «MECALAC 12МТХ» який відповідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 належить ТОВ «ГА Інжиніринг», м. Харків, вул. Алчевських 58, кв. 17, яким фактично користувався ОСОБА_6 . На момент проведення огляду ніяких правовстановлюючих документів на проведення робіт на земельній ділянці за координатами GPS: «50.162467, 35.916474» та «50.162435, 35.917008» за адресою: Харківська область Богодухівський р-н, Золочіська об`єднана територіальна громада, с. Рідний Край, поблизу вул. Дачної, надано не було.

15.06.2023 після проведення огляду транспортні засоби: 1) екскаватор гусеничний марки «HITACHI EX270LC» державний номерний знак « НОМЕР_1 » який відповідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Спецтехногруп», м. Харків, вул. Клочківська 237, яким фактично користувався ОСОБА_7 , та 2) навантажувач повноповоротний марки «MECALAC 12МТХ» який відповідно свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 належить ТОВ «ГА Інжиніринг», м. Харків, вул. Алчевських 58, кв. 17, яким фактично користувався ОСОБА_6 , було поміщено до майданчику тимчасового тримання транспортних засобів ВП №2 Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська обл., Богодухівський р-н, Золочівська ОТГ, смт. Золочів, вул. Центральна буд. 26.

16.06.2023 постановою слідчого вказані транспортні засоби, в даному кримінальному провадженні визнано речовими доказами, оскільки вказане майно є тимчасово вилученим майном та відповідає критеріям п.п. 1,3,4 ч. 2 ст. 167 КПК України.

Прокурор в клопотанні вказує, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпеченням кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з наведених у останньому підстав.

В судовому засіданні представник ТОВ «ГА Інжиніринг» - захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, в частині вимог прокурора стосовно навантажувача «MECALAC 12МТХ», реєстраційний номер НОМЕР_4 , власником якого є TOB «ГА ІНЖИНІРИНГ», оскільки воно суперечить нормам чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема не доведено підстави вважати, що у даному випадку наявне кримінальне правопорушення, необхідність та мету застосування арешту сільськогосподарської техніки в межах цього кримінального провадження, а також не доведено необхідність, розумність та співрозмірність обмеження прав власника майна - ТОВ «ГА ІНЖИНІРИНГ». Надав письмові заперечення.

В судовому засіданні представник ТОВ «Спецтехногруп» - захисник ОСОБА_5 просила відмовити у задоволенні клопотання в частині арешту на екскаватор гусеничний марки «HITACHI EX270LC» державний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ТОВ «СПЕЦТЕХНОГРУП», посилаючись на те, що стороною обвинувачення на теперішній час не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, не доведено значення вищевказаної будівельної техніки для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні. Надала письмові заперечення.

Користувач вилученого майна ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Користувач вилученого майна ОСОБА_7 в судове засідання не з?явився, повідомлявся своєчасно т а належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши доводи учасників судового розгляду слідчий суддя, приходить до наступних висновків.

Згідно п. 7 частини 2 статті 131КПК України арешт є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно положень статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.131 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п.7) ч.2ст.131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст.170 КПК України - ст.173 КПК України.

Згідно з п.1 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України є земельна ділянка як об`єкт права власності. Земельна ділянка - це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст. 79 Земельного Кодексу України).

З матеріалів досудового розслідування вбачається, що в кримінальному провадженні відсутня особа, якій повідомлено про підозру. Відсутні відомості про власника земельної ділянки, відсутні дані про саму земельну ділянку, її кадастровий номер. Відсутні відомості про спричинення шкоди власнику земельної ділянки та розмір шкоди. Вказана обставина позбавляє можливості слідчого суддю при винесенні судового рішення взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження права власності та врахування усіх наслідків арешту майна, як того вимагаєст.173 КПК України.

Частиною 2 ст.197-1 КК України, передбачене самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель.

При цьому відсутні дані, на підставі яких кримінальне провадження кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною другою ст.197-1 КК України, оскільки не встановлено, ким здійснене самовільне зайняття земельної ділянки або її спеціальний, передбачений диспозицією статті КК України статус. Крім того не встановлено відмінність обставин від адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, яке визначає адміністративну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки.

Також матеріали клопотання не містять дані, які б вказували на наявність дій із самовільного заняття земельної ділянки та у чому полягало, оскільки перебування транспортних засобів на певній місцевості не утворює склад злочину.

При цьому слідчий суддя враховує, що цивільний позов в даному провадженні відсутній, а санкція вказаної статті кримінального кодексу не передбачає спеціальної конфіскації та конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 7 ст.237 КПК України передбачено, що при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Проте доказів фото з прив`язкою до зазначеної місцевості або відеозапису прокурором до клопотання не долучено.

Також ч. 2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, посилання прокурора в клопотанні про арешт майна, а саме на транспортні засоби, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати обставини, визначені ч.2 ст.173 КПК України.

Частина 1 ст.173 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Так, з урахуванням положень ст. ст.2,7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

В ході розгляду клопотання слідчого про накладення арешту тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні не доведено необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Крім того, згідно п.6 ч.2 ст.242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані звернутися з клопотанням до слідчого судді для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Крім того, прокурор в клопотанні вказує, що метою накладання арешту на вищезазначене майно є забезпеченням кримінального провадження, зокрема необхідність його використання в ході досудового розслідування в якості речових доказів, для призначення судових експертиз, однак які саме експертизи необхідно провести відповідно транспортних засобів не зазначає.

Дослідивши матеріали клопотання та, вислухавши пояснення сторін, слідчий суддя приходить до висновку, що у матеріалах справи відсутні достатні докази, які можуть бути підставою для пред`явлення обґрунтованої підозри особі у вчиненні будь-якого злочину.

За таких обставин, слідчий суддя, приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення вказаного вище клопотання прокурора. Крім того, слідчий суддя зазанчає, що за відсутності відомостей щодо визначення розміру матеріальних збитків,заподіяних злочином в порядку, передбаченому п.6 ч.2 ст.242 КПК України клопотання слідчого є передчасним.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено необхідність арешту вилученого майна.

Згідно п.2 ч.1 ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі всього тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,9,131-132,170-174 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання начальника Золочівського відділу Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000216 від 16.06.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1