Справа №295/5854/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про арешт майна, внесене слідчим СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0001419 від 07.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та додані до клопотання матеріали,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить накласти арешт автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Бердичівському Хлібзаводу», який перебував в користуванні ОСОБА_5 та тимчасово позбавити власника, користувачів та інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Представник власника майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, просив предати ТЗ на відповідальне зберігання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Житомирського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001419 від 07.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.05.2023 року близько 09год 20 хвилин водій ОСОБА_5 керуючи автомобілем Renault д.н.з. НОМЕР_1 рухаючись поблизу магазину «Реал Маркет», що за адресою: вул. Шевченка 103, що у м. Житомирі під час здійснення руху заднім ходом здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Внаслідок даної ДТП пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до лікувального закладу.

07.05.2023 року під час проведення огляду місця місця ДТП було виявлено та вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_1 та поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир вул. Слобідська 35.

Постановою про визнання предмету речовим доказом від 08.05.2023 року автомобіль Renault, д.н.з. НОМЕР_1 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001419 від 07.05.2023 року.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на завдання арешту майна та з метою забезпечення кримінального провадження, враховуючи можливість використання транспортного засобу як доказу у кримінальному провадженні, який може містити інформацію як доказ факту, що встановлюється під час кримінального провадження, з метою збереження речового доказу для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, зокрема, проведення експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль Renault д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 належить ТОВ «Бердичівському Хлібзаводу», та перебував в користуванні ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника та користувачів, права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1