ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/428/23 Справа № 700/329/22 Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

законного представника

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівська Гута, Лисянського району, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин

ВСТАНОВИЛА

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 20.05.2022 близько 23.00 години, будучи згідно з рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 25.06.2013 усиновлювачем неповнолітнього ОСОБА_10 , перебуваючи у домоволодінні за своїм місцем проживання, під час сварки з ОСОБА_10 , наніс не менше одного удару долонею правої руки в область голови останнього, чим заподіяв потерпілому тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення пов`язане з домашнім насильством.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вищевказаний вирок, справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

В обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що судом порушено вимоги ст.ст. 44, 58, 87 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Зокрема, при здійсненні висновків про наявність в діях обвинуваченого ознак кримінального правопорушення, залучив до судового розгляду, як законного представника начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради ОСОБА_9 , в той час як у потерпілого наявні батько ОСОБА_8 та мати ОСОБА_11 . Разом з тим, суд не виніс ухвалу про залучення законного представника та не перевірив її повноваження.

Також апелянт посилається на визнання недопустимим, як доказу висновок судово-медичної експертизи № 05-9-01/166 від 30.05.2022, оскільки експерт самостійно збирав докази при проведенні судово-медичної експертизи. Медична карта хворого, яка використана для проведення судово-медичної експертизи, отримана у позапроцесуальний спосіб - без ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей документів. При цьому вказує, що висновки експерта, викладенні за результатами проведення судово-медичної експертизи № 05-9-01/166 від 30.05.2022, необґрунтовані.

З цього приводу приводить правову позицію, що викладена у постанові ККС ВС від 18.08.2021(справа № 582/445/20).

Окрім того, обвинувачений ставить під сумнів правдивість показів неповнолітнього потерпілого, враховуючи наявність в останнього психічного захворювання.

Також обвинувачений стверджує, що судом було допущено порушення його прав та вимог ст.ст.314,315 КПК. Посилається на не з`ясування судом ряду питань: думки учасників про призначення справи для розгляду по суті; у відкритому чи закритому судовому засіданні необхідно здійснювати судовий розгляд; питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, судом не було розглянуто клопотання учасників судового провадження про виклик певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів. Вважає, що всі вищезазначені порушення суду першої інстанції унеможливили в подальшому усунення цих недоліків в ході судового розгляду, оскільки, дії суду по призначенню справи до розгляду по суті, фактично перешкодили належному виконанню ст.ст. 314 та 315 КПК та порушили права сторони захисту у судовому провадженні, які повинні були бути реалізовані саме на стадії підготовчого судового засідання.

Прокурор подав заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_8 та посилаючись на її безпідставність просив залишити оскаржуваний вирок без змін.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та його захисник, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор та законний представник неповнолітнього потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність вироку.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого та його захисника, прокурора, законного представника неповнолітнього потерпілого, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції в частині доведеності вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 125, КК є правильними, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, дослідженими та перевіреним під час судового розгляду.

У суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК, не визнав, заперечував, що наносив тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_10 . По суті інших питань відмовився давати показання.

Суд першої інстанції ретельно перевірив невизнання вини обвинуваченим, вірно встановив, що версія сторони захисту є неспроможною, оскільки спростовується сукупністю таких доказів.

У суді першої інстанції неповнолітній потерпілий ОСОБА_10 пояснив про обставини, механізм, локалізацію нанесення йому тілесних ушкоджень обвинуваченим. Також потерпілий вказав на неодноразові побиття його обвинуваченим. При ці обставини він повідомив ОСОБА_12 , котрий є їхнім сусідом.

Вказані показання потерпілого узгоджуються з показаннями таких свідків.

Свідок ОСОБА_12 в суді першої інстанції пояснив, що 21.05.2022 потерпілий звернувся до нього, сказав, що батько завів його у дровник, виключив світло і побив. ОСОБА_10 був весь в сльозах, з гематомами на обличчі, побитий, просив нікуди не дзвонити. Свідок повідомив соцслужбу. Причину інциденту він не встановлював. Зазначив, що хлопець йому неодноразово казав, що батько його бив, проте слідів він не бачив. Ніяких психологічних травм чи відхилень у ОСОБА_10 не помічав.

Свідок ОСОБА_13 в суді першої інстанції пояснив, що вона працює головним спеціалістом служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради. 22.05.2022 за усним повідомленням директора Центру надання соціальних послуг виїхали в с. Журжинці, де проживає неповнолітній ОСОБА_10 . Відзначила, що дитина перебувала у стані тривоги, був депресивним, дуже наляканий і побитий, на обличчі, на руках були синяки. ОСОБА_10 завів їх в дровник, показав де він жив, спав на мішках з тирсою, їв один раз на день. Зі слів неповнолітнього потерпілого - батько бив його постійно. Влітку дитина по людях заробляла гроші, батьки гроші забирали у нього. Дитина їла у сусідів і була весь час голодна. В цей же день вони вилучили ОСОБА_10 і завезли його в лікарню. На її погляд, при спілкуванні дитина психічно здорова. Пояснення дитини були логічними.

Законний представник потерпілого ОСОБА_9 - представник начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради суду пояснила, що 20.05.2022 до них звернувся сусід ОСОБА_12 , внаслідок чого вони виїхали на місце, де проживав потерпілий. Побачили побиту дитину. З ОСОБА_10 вона зустрілась в лікарні, він був побитий, знервований, перебував там на стаціонарному лікуванні. За весь час лікування ніхто з батьків не цікавився потерпілим. Говорили з батьками, просили налагодити контакт із сином, але він їм байдужий.

Будь-яких даних, які б спростовували показання неповнолітнього потерпілого, наведених свідків та свідчили, що вони обумовлюють обвинуваченого, в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на психічний розлад неповнолітнього потерпілого ОСОБА_10 , як на підставу для визнання його показань недостовірними, є необґрунтованими.

Апеляційний суд не приймає уваги як належний доказ копію виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 1030 щодо перебування ОСОБА_10 з 18.08.2020 по 02.10.2020 на лікуванні в Черкаській обласній психіатричній лікарні, адже до суду не надано оригінал цього документу, за відсутності даних, що надана копія відповідає оригіналу, що суперечить ч. 3 ст. 99 КПК.

Разом з тим, в матеріалах кримінального провадження, навіть з урахуванням наданого стороною захисту копії виписного епікризу медичної карти стаціонарного хворого № 1030 щодо неповнолітнього ОСОБА_10 , не має даних, що він не здатний правильно оцінювати та запам`ятовувати обставини, які мають значення для справи та надавати щодо них вірні показання. Також відсутні відомості про індивідуальні-психологічні особливості неповнолітнього ОСОБА_10 , які мали би яскраво виражений характер (підвищену сугестивність, підпорядкованість, схильність до фантазування чи маніпуляцій) та могли впливати на його показання у справі.

Висловлення свідком ОСОБА_12 його думок щодо можливості неповнолітнім ОСОБА_10 маніпулювати з приводу отримання тим тілесних ушкоджень, не свідчить про неправдивість показань потерпілим.

Водночас неповнолітній ОСОБА_10 надавав стабільні, логічні показання щодо обставин нанесення йому тілесних ушкоджень, зокрема й щодо місця їх спричинення - домоволодіння за місцем його проживання. Тому посилання апелянтом з цього приводу на показання свідка ОСОБА_12 , які у даному випадку є показаннями з чужих слів, щодо місця вчинення кримінального правопорушення - будинок чи дровник, цебто споруди, що розташовані за місцем проживання потерпілого, не мають істотного значення та не могли вплинути на висновки суду першої інстанції при ухваленні обвинувального вироку.

Також показання потерпілого, були підтвердженні висновком судово-медичної експертизи № 05-9-01/166 від 27.05.2022, згідно з якою у потерпілого ОСОБА_10 встановлені легкі тілесні ушкодження у вигляді забійних ран голови, синців навколо орбітальної ділянки зліва, на правій щоці, на грудній клітці справа, які могли виникнути за обставин, зазначених потерпілим ОСОБА_10 . При цьому виключено можливість отримання вказаних тілесних ушкоджень виявлених на тілі ОСОБА_10 при однократному падінні з висоти власного росту на твердого типу поверхню.

Колегія суддів вважає, що висновки зазначеної експертизи відповідають вимогам статей 101 та 102 КПК, оскільки вони містять докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені перед ним. Ці експертні дослідження проведені кваліфікованим та досвідченим експертом, на підставі наданих йому матеріалів дізнавачем, що відповідно спростовує доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо самостійного здійснення експертом збору документів для її проведення.

При цьому апеляційний суд враховує, що сторона захисту, поставивши під сумнів вказаний висновок судово-медичного експерта, не навела належного мотивування, внаслідок чого не погоджується з ним.

Судом першої інстанції не встановлено підстав, з чим погоджується апеляційний суд, вважати висновки експерта необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

У даному випадку є безпідставним посилання апелянта на правову позицію, що викладена у постанові ККС ВС від 18.08.2021(справа № 582/445/20), адже відповідні доводи сторони захисту щодо отримання медичної документації з приводу стану хворого ОСОБА_10 в поза процесуальний спосіб були належним чином перевірені судом першої інстанції.

Стосовно цього судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що отримання медичної документації потерпілого дізнавачем шляхом запиту, на що добровільно погодилась медична установа, не призвело до порушення будь-яких прав учасників справи, а так само і істотного порушення норм КПК.

Щодо розбіжностей у датах отримання тілесних ушкоджень потерпілим зазначених в медичній картці - 19.05.2022 та постанові про призначення експертизи - 20.05.2022, на які звертає увагу обвинувачений, колегія суддів не вбачає їх суттєвими та розцінює як описку, враховуючи, що судом першої інстанції достовірно встановлено, що кримінальне правопорушення було вчинено 20.05.2022.

Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, на підставі яких можливо встановити спричинення потерпілому, встановлених у нього тілесних ушкоджень, при інших обставинах.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_8 щодо неправомірного залучення, як законного представника потерпілого начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради ОСОБА_9 не відповідають дійсності, враховуючи положення ч.4 ст. 44, ст. 59 КПК.

Зокрема, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 , котрий є усиновлювачем неповнолітнього ОСОБА_10 та у цьому кримінальному проваджені пред`явлено обвинувачення, в той час, як мати - ОСОБА_11 набула статусу свідка та всупереч інтересам сина відмовилась від дачі показань на користь свого чоловіка ОСОБА_8 . З метою недопущення набуття подвійного статусу батьками потерпілого, що могло потягнути обмеження прав неповнолітнього потерпілого, дізнавачем було винесено постанову про залучення в якості законного представника працівника служби у справах дітей.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого в частині не дотримання судом вимог ст. 314 та ст. 315 КПК, то вказана обставина не відповідає дійсності. Як вбачається із журналу судового засідання підготовчого провадження, обвинувачений не був обмежений у правах, щодо вирішення кола питань на відповідній стадії судового розгляду, при цьому був належним чином забезпечений правом на захист, користуючись послугами адвоката. Водночас, обвинувачений лише перелічує порушення, які як на його думку, були допущених судом, однак не зазначає, яким чином вказані обставини обмежили його в правах, та що саме останній в наслідок цього не зміг реалізувати.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були досліджені повно за відсутності порушень всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вирок ухвалений судом першої інстанції на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК.

Колегія суддів переконана, що при ухваленні вироку судом першої інстанції дотримано стандарт доведення поза розумним сумнівом, оскільки сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване кримінальне правопорушення було вчинено і обвинувачений ОСОБА_8 є винним у його вчиненні.

Стороною захисту не спростовані встановлені фактичні обставини цієї справи. Отже немає обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення, також відсутня реальна можливість іншої версії інкримінованої події.

З урахуванням наведеного, колегія суддів робить висновок про відсутність підстав для розумного сумніву в доведеності вини ОСОБА_8 , через те що версія сторони захисту була відкинута фактами, встановленими на підставі допустимих, належних та достовірних доказів.

Покарання обвинуваченому призначено у відповідності до вимог статей 50 та 65 КК України, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі обвинуваченим ставилось питання про скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, через допущення, на його переконання, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону.

Утім апеляційним судом таких порушень вимог КПК, котрі перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не виявлено.

За таких обставин, за відсутності істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, не має підстав для скасування обвинувального вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, вирок Лисянського районного суду Черкаської області від 12 квітня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена учасниками судового процесу до суду касаційної інстанції, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4