Справа №639/4943/23
Провадження № 1-кс/639/1492/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за клопотанням старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000818 від 27.08.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з неповною вищою освітою, офіційно не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернулася до суду з клопотанням, яке погоджено з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 ..

У клопотанні слідчий посилається на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, при цьому у нього відсутні міцні соціальні зв`язки. Тому з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання спробам ОСОБА_7 переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просив обрати стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні, просив обрати запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечували, просили обрати більш м`який запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт з забороною підозрюваному залишати місце проживання в нічний час доби. В обґрунтування своєї позиції сторона захисту посилалась на недоведеність ризиків, на які вказував прокурор, наявність у підозрюваного соціальних зв`язків, адже він має місце реєстрації та постійне місце проживання, мешкає разом з непрацездатною матір`ю, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також сторона захисту посилалась на незадовільний стан здоров`я підозрюваного внаслідок травми, перенесеної у грудні 2022, на підтвердження чого надали виписку з №1367 стаціонарного хворого.

Також захисник ОСОБА_5 посилався на те, що часом фактичного затримання ОСОБА_4 є 20:00 26.08.2023, коли він, підкоряючись наказам працівників поліції вимушений був перебувати поруч із ними, а не 12:59 27.08.2023 як це зазначено в протоколі затримання.

При цьому станом на 20:00 27.08.2023 ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 3 ст. 278 КПК України, не було повідомлено про підозру, а отже, на переконання захисника, останній був незаконно позбавлений волі.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що слідчим відділом ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000818 від 27.08.2023.

28.08.2023 ОСОБА_4 в рамках вказаного досудового розслідування повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме у незаконному придбанні з метою збуту за попередньою змовою групою осіб не пізніше 20:22 26.08.2023, при невстановлених в ході досудового розслідування обставин у невстановленої особи, особливо небезпечної психотропної речовини, яка була розфасована у 54 полімерних зіп-пакети, яку ОСОБА_4 зберігав при собі та які були виявленні та вилученні працівниками поліції в ході огляду місця події поблизу будинку №23 по вул. Гончарівській м Харкова в період часу з 22:29 до 22:51 26.08.2023.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, зазначив, що добровільно видав працівникам поліції наявну у нього психотропну речовину, показав місця схованок, а також надав доступ до квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де також зберігалась незначна кількість відповідної речовини. Свої дії ОСОБА_4 піддав критичній оцінці, висловив жаль щодо скоєного, заначив, що після його зупинки працівниками УПП кайданки відносно нього не застосовувались, він добровільно приймав участь у відповідних слідчих діях.

Крім того, з доказів, зібраних під час досудового розслідування та наданих слідчому судді, а саме: даних, що містять 29 протоколів оглядів місця події та обшуку від 26.08.2023 та 27.08.2023 в ході яких вилучено: 83 полімерні зіп-пакети із білою кристалічною речовиною невідомого походження, обгорнуті ізолюючою стрічкою; мобільний телефон марки Samsung А-04Е, imei 1: НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 із сім-картою, який належить ОСОБА_4 , пакувальні матеріали, ювелірні ваги, ізолюючі стрічки; даних протоколу допиту свідка - працівників патрульної поліції ОСОБА_9 , який виявив ОСОБА_4 26.08.2023; протоколу затримання ОСОБА_4 , висновком експерта №СЕ-19/121-23/18582-ПЗПРАП від 28.08.2023, вбачається наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 відповідного кримінального правопорушення за обставин, викладених в повідомленні про підозру.

При цьому необхідно зазначити, що у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення. Метою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» № 42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Харті проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86, 12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 Європейський суд з прав людини зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Щодо доводів захисника про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 поза межами процесуальних строків, то необхідно відзначити таке.

Згідно матеріалів клопотання ОСОБА_4 було виявлено працівниками поліції біля будинку №33 по вул. В. Гончарівській м. Харкова 26.08.2023 о 20:00.

Відповідно до протоколу від 27.08.2023 фактично ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України цього дня (27.08.2023) о 12:59.

Твердження адвоката ОСОБА_5 про те, що фактичним часом затримання ОСОБА_4 є 26.08.2023 о 20:00 спростовуються даними протоколів оглядів та обшуку, які були проведені в період часу з 22:29 26.08.2023 до 12:59 27.08.2023 за участі підозрюваного, та показаннями самого ОСОБА_4 про його добровільну участь у вказаних слідчих діях, не застосування відносно нього будь-яких заходів примусу та спеціальних засобів.

Письмове повідомлення про підозру було вручене ОСОБА_4 28.08.2023 о 13:23.

Згідно ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Разом з тим відповідно до вимог ч. 7 ст. 615 КПК України, у разі наявності об`єктивних обставин, що унеможливлюють вручення затриманій особі письмового повідомлення про підозру у строки, встановлені статтею 278 цього Кодексу, якщо такі процесуальні дії здійснюються в умовах воєнного стану, строк для вручення письмового повідомлення про підозру затриманій особі може бути продовжено до сорока восьми годин.

З огляду на викладене, доводи захисника про вручення письмового повідомлення про підозру ОСОБА_4 поза межами процесуальних строків, на переконання слідчого судді, є безпідставними.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому ОСОБА_4 раніше не судимий, проте обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк від 6 до 10 років.

Водночас, надаючи оцінку щодо доведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу, слідчим суддею враховується, що:

- ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню правосуддя, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Рішення ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), § 59);

- наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини» (Selcuk v. Turkey), § 34; «Мацнеттер проти Австрії» (Matznetter v. Austria), § 9).

При цьому підозрюваний ОСОБА_4 :

- у віці 45 років раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше;

- має місце реєстрації та постійне місце проживання, мешкає разом з непрацездатною матір`ю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнає свою вину у вчиненні відповідного кримінального правопорушення, піддає свої дії критичній оцінці, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення шляхом повідомлення відомостей, які не були відомі органу досудового розслідування, а саме щодо місця знаходження забороненої речовини у зроблених ним схованках та у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , які підозрюваний добровільно показав та видав працівникам поліції;

- підозрюється у вчиненні одноепізодного продовжуваного кримінального правопорушення (див. постанови Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08 листопада 2018 року по справі №175/230/17-к та від 19 вересня 2019 року по справі №265/2130/14-к);

- в період з 11.12.2022 по 22.12.2022 знаходився на стаціонарному лікуванні з діагнозом: ПТ. ЗТГК, перелом 9,10 ребер зліва, забій та розрив лівої легені, лівобічний пневмоторакс, множинні забої та садна голови, обличчя, верхніх кінцівок. Рекомендовано подальше лікування за місцем проживання у лікаря первинної ланки.

Стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження, того, що підозрюваний має наміри або реалізовував спроби будь-яким чином вплинути на свідків, він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, не пов`язаного із застосуванням насильства чи обману, потерпілі же у кримінальному провадженні відсутні.

З огляду на викладене, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення, в порушення вимог п. 15 ч. 1 ст. 7, ст. 22 КПК України, не доведено належними, допустимими та достатніми доказами існування таких ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України як ризики незаконно впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні та вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, вказані ризики ґрунтується виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

З урахуванням тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , стороною обвинувачення доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що, побоюючись відповідальності, підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Проте, при розгляді клопотання встановлено, що зазначений доведений стороною обвинувачення ризик має невиключний ступень його реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

За змістом ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

З урахуванням вищенаведених обставин, при розгляді клопотання встановлено, що доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, не містять переконливого обґрунтування, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який є винятковим, зможе забезпечити належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. Фактично цей ризик, на переконання слідчого судді, з урахуванням даних про особу ОСОБА_4 , має невиключний ступінь його здійснення, а слідчий у клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели обставин, які свідчать про недостатність застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання вказаному ризику.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Виходячи з наведеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а також з урахуванням ризику, доведеного слідчим і прокурором та його ступеня, слідчий суддя вважає можливим застосувати до ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначено в клопотанні, а саме у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та з покладенням обов`язків, окрім іншого, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, що буде необхідним і достатнім для запобігання ризику, встановленому під час судового розгляду.

При цьому порушення або невиконання підозрюваним ОСОБА_4 відповідних процесуальних обов`язків, відповідно до ст. 200 КПК України, може бути підставою для звернення прокурора або слідчого за погодженням з прокурором до слідчого судді/суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

Прийшовши до висновку про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , з забороною залишати житло цілодобово, без дозволу слідчого, прокурора або суду, строком на 2 місяці, тобто до 28.10.2023, поклавши на нього такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою;

-утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за їх наявності).

Строк дії ухвали до 28 жовтня 2023 року.

Підозрюваного ОСОБА_4 негайно доставити до місця проживання і звільнити з-під варти.

Копію ухвали направити старшому слідчому СВ ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенанту поліції ОСОБА_6 для подальшого пред`явлення до виконання до органу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду в 5-денний термін з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1