Справа № 761/4687/23
Провадження № 1-кс/761/3358/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2023 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчогопро застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 220 220 110 000 000 61 від 02.11.2022, у якому

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, українець, з середньою освітою, працює директором ТОВ «БТМ-фундейшон», у зареєстрованому шлюбі не перебуває, має дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 1111 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 клопотання слідчого СУ ГУ СБ України в АР Крим ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено, що 09.09.2022 ОСОБА_4 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 6 ст. 1111 КК України, відповідно до якої у березні 2022 року підозрюваний прийняв пропозицію від представника Російської Федерації, надавши тим самим добровільну згоду на здійснення інформаційної діяльності проти України, направленої на співпрацю з державою-агресором шляхом створення, збирання, використання та поширення інформації, спрямованої на підтримку держави-агресора, уникнення нею відповідальності за збройну агресію проти України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення України, поширення в суспільстві тверджень, фактів, аргументів, інших відомостей для виправдання повномасштабної збройної агресії, зниження боєздатності Збройних Сил України.

На думку слідчого, існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, які у ньому зазначені.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на необґрунтованість висунутої гр. ОСОБА_4 підозри.

Крім того, захисник зазначив, що у Шевченківському районному суду м. Києва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 220 220 110 000 000 20 від 29.06.2022 щодо ОСОБА_4 , де до останнього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що спростовує ймовірність вчинення ОСОБА_4 позапроцесуальних дій, зазначених стороною обвинувачення. Також захисник зазначив, що прокурор не довів, що більш м`який запобіжний захід не зможе належної процесуальної поведінки його підзахисного.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши надані учасниками судового засідання матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР ратифікована Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Наведена гарантія закріплена також у ст. 29 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав та свобод особи визначені кримінальним процесуальним законодавством, який частиною 1 статті 194 КПК покладає на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Крім того Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже на початковій стадії розслідування, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами певною мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ОСОБА_4 ознак інкримінованих злочинів.

Керуючись наведеними вище положеннями ч. 1 ст. 194 КПК слідчий суддя, окрім обґрунтованості підозри, має встановити наявність таких ризиків непроцесуальної поведінки підозрюваного: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, приховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілих, свідків, інших підозрюваних; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

ЄСПЛ у своїй практиці визначив, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з цим під час розгляду клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу слідчий суддя має у кожному випадку та критично ставитись до доводів сторони обвинувачення, якими обґрунтовується необхідність застосування до особи тримання під вартою, об`єктивно оцінюючи їх переконливість.

На думку сторони обвинувачення, існують ризики щодо переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, знищення речей та документів, що мають значення для вставнолення обставин вчинення інкримінованих злочинів, продовження злочинної діяльності.

Водночас у судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 на день звернення до слідчого судді з клопотанням про застосування до нього запобіжного заходу утримується під вартою на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва у рамках кримінального провадження № 220 220 110 000 000 20 від 29.06.2022.

Обґрунтуванням вказаного рішення суду стала наявність ризиків непроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, з метою запобігання спробам обвинуваченого вчинити дії, спрямовані на перешкоджання судового розгляду у провадженні № 220 220 110 000 000 20 від 29.06.2022 до останнього застосований найсуворіший запобіжний захід.

З викладеного вбачається, що зазначені слідчим в обґрунтування ініційованого ним клопотання у кримінальному провадженні № 220 220 110 000 000 61 від 02.11.2022ризики непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 мають уявний характер, оскільки останній перебуває під вартою в іншому провадженні, тобто не має реальної можливості вчинити наведені у клопотанні позапроцесуальні дії.

Отже, наданими стороною обвинувачення матеріалами певною мірою підтверджується висунута ОСОБА_4 підозра. Однак відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Томазі проти Франції» наявність підозри у тому, що особа вчинила тяжкий злочин само по собі не виправдовує утримання особи під вартою.

Таким чином, з огляду на викладене та недоведеність існування ризиків непроцесуальної поведінки ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення ініційованого стороною обвинувачення клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8, 9, 176-179, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволені клопотання слідчого ГСУ СБ України в АР Крим ОСОБА_7 відмовити.

На ухвалу прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1