Справа № 529/1250/22
Провадження № 1-кп/529/86/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2023 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Диканька Полтавської області кримінальне провадження № 0000910 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Козельщина Козельщинського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одруженого, військовослужбовця призваного під час мобілізації Військової частини НОМЕР_1 , перебуваючого на посаді водія-радіотелефоніста третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти, військове звання "рядовий", раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

02 травня 2022 року близько 14 год. 00 хв. обвинувачений ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією, перебуваючи на посаді водія-радіотелефоніста третього стрілецького відділення першого стрілецького взводу третьої стрілецької роти Військової частини НОМЕР_1 , маючи військове звання "рядовий", знаходячись у пункті тимчасової дислокації Військової частини НОМЕР_1 у передмісті АДРЕСА_2 , в порушення статтей 17, 65 Конституції України, статтей 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги, статтей 11, 16, 28-32, 37, 16, 127, 128, 129, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, умисно, відкрито відмовився виконувати бойове розпорядження командира НОМЕР_2 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 від 02.05.2022 № 12ДСК щодо вибуття в район н.п. Цапівка - н.п. Одноробівка - н.п. Баранівка, доведеного до нього в усному порядку, який був виданий уповноваженою особою, у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його видання, а також який ґрунтувався на законі, за змістом не суперечив чинному законодавству та не пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина. Такими своїми протиправними діями рядовий ОСОБА_4 підірвав боєготовність та боєздатність 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 .

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, а саме: непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторін кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України заперечував, визнав лише фактичні обставини щодо невиконання наказу. В свою чергу, пояснив, що 02.05.2022 його роті не було доведено належним чином бойовий наказ на вибуття на позиції в район н.п. Цапівка - н.п. Одноробівка - АДРЕСА_2 , а саме командиром ОСОБА_6 було вказано про необхідність відбуття у інший населений пункт та запропоновано розділитися на 2 боки згідних та незгідних. Він зайняв бік незгідних, але не з мотивів не юажання воювати, а з психо -емоційних мотивів. Оскільки їхня стрілецька рота з 29.04.2022 по 01.05.2022 року була піддана артилерійському обстрілу, загинуло 2 побратима, а троє бійців отримали поранення. Відмова була викликана саме тяжким психологічним надривом та в звязку відсутністю повного забезпечення підрозділу необхідними засобами зв`язку, медичними аптечками, відсутністю протитанкового та броньованого транспорту, а також відсутності підтримки артилерії він відмовився виконувати наказ. ОСОБА_4 просив суд врахувати ці обставини при розгляді справи та виправдати його, оскільки він діяв в умовах країньої необхідності.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні вказав, що у діях ОСОБА_4 не було умислу на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, бойовий наказ не було виконано ним через психологічний надрив, в звя`зку з обстрілами з тяжкого артилерійного озброє`ння, відсутність повного забезпечення підрозділу необхідними засобами зв`язку, медичними аптечками, відсутністю підтримки артилерії, а також попереднім обстрілом бойової позиції, внаслідок якого були загиблі, що значно вплинуло на психо-емоційний стан обвинуваченого. Посилаючись на вказане, те, що ОСОБА_4 діяв в умовах крайньої необхідності, захисник обвинуваченого просив виправдати ОСОБА_4 .

Прокурор вказала, що в судовому засіданні було достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим у його вчиненні та призначити покарання за ч. 4 ст. 402 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 6 років.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Незважаючи на часткове заперечення обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, його винуватість у повному обсязі у скоєнні інкримінованого йому злочину підтверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_7 , який у судовому засіданні пояснив, що станом на 02 травня 2022 року він був командиром 32 окремого стрілецького батальону Військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу обвинувачений ОСОБА_4 . Свідок ОСОБА_7 вказав, що 02.05.2022 за № 12ДСК ним було видано бойове розпорядження, відповідно до якого командиру 3 стрілецької роти ОСОБА_8 доручено здійснити пересування особового складу роти у н.п. Цапівка - н.п. Одноробівка - н.п. Баранівка. Це бойове розпорядження було видано ним у межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку його видання, розпорядження ґрунтувалося на законі, за змістом не суперечило чинному законодавству. 02.05.2022 перед усім особовим складом капітан ОСОБА_8 усно оголосив це бойове розпорядження щодо вибуття в с. Баранівка. Одна група військових погодилась та відбула до місця призначення, а інша група відмовилася виконувати цей наказ. Свідок вказав, що на переродні вказана стрілецька рота була масовано обстріляна ворогом із застосованням важкої артилерію - мінометами та СОГ.

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який у судовому засіданні пояснив, що він є капітаном та командиром 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , в якій проходив військову службу обвинувачений ОСОБА_4 . Десь з 26 по 29 квітня 2022 року вони виконували бойове завдання у повному складі роти - 110 осіб в с. Уди Харківської області. З 30 квітня 2022 року на 01 травня 2022 року територія с. Уди Харківської області, де вони на той час перебували, була масовано обстріляна ворогом, їхні позиції були уражені, стосовно них застосовували артилерію, міномети. Після цього, вони переночували в с. Цапівка Богодухівського району Харківської області, а з с. Цапівка були переведені у с. Баранівка. Свідок вказав, що перед цим він разом з командиром батальйону Дроздовим виїхав в с. Баранівка на розвідку. 02.05.2022 командир батальйону ознайомив його з бойовим розпорядження про те, що 3 стрілецькій роті необхідно зайняти оборону в АДРЕСА_2 . Того ж дня 02.05.2022 перед усім особовим складом він усно оголосив про бойове розпорядження щодо вибуття в с. Баранівка та надав час військовим зібрати речі. Одна група військових погодилась, зібрала речі та погрузилась в транспорт, а інша група відійшла та не погодилась виконувати вказаний наказ, казали, що немає важкого озброєння. Свідок ОСОБА_8 вказав, що він проводив роз`яснювальну бесіду з військовими, які не погодились виконувати наказ, казав їм про наслідки такого рішення, але вони відмовились їхати. Тоді група військових, які відмовились виконувати наказ здали зброю та був складений список таких осіб. Свідок вказав, що від ОСОБА_4 він особисто не чув, що той відмовляється їхати, але ОСОБА_4 в автомобіль не сів та в с. Баранівка не поїхав, а залишився в групі військових, які відмовилися виконувати бойове розпорядження. Свідок вказав, що навчання у них проводилися на момент формування підрозділу, перед виїздом кожний був забезпечений шоломами та бронежилетами. У них був санітарний інструктор та стрілець-санітар. Всі військовослужбовці у свій час служили та відповідно ніхто не заявляв, що не вміє користуватися зброєю. В Баранівці вони були десь три тижні, бойових зіткнень з ворогом не було, поранених та загиблих теж не було. Відмова військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_4 , виконувати бойове завдання не вплинула на результати виконання цього завдання, однак навантаження на кожного бійця було удвічі більшим. Свідок ОСОБА_8 зазначив, що у військових, у тому числі і в ОСОБА_4 , могли бути підстави для невдоволення наказом, оскільки не було артилерійської підтримки і це могло вплинути на психологічний стан бійців. Однак, навіть наявність артилерійської підтримки не змогла б повністю припинити обстріли з боку збройних угруповань Російської Федерації. Крім того, така підтримка і не була потрібна під час їхнього перебування у с. Баранівка, так як там бойових зіткнень з ворогом не було.

- поясненнями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які є військовослужбовцями 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 , які в судовому засіданні підтвердили, що 02.05.2022 близько 14 год. 00 хв., знаходячись с. Цапівка Богодухівського району Харківської області, командир ОСОБА_8 довів усно усьому особовому складу бойове розпорядження виїхати в с. Баранівка Богодухівського району Харківської області для ведення оборони та спостереження. Деякі військовослужбовці не погодились виконувати вказаний наказ, казали, що немає важкого озброєння, тому їхати не будуть. В цій групі що відмовились їхати був і ОСОБА_4 . В с. Баранівка ОСОБА_4 не прибув. Їхній командир ОСОБА_8 роз`яснював тим військовослужбовцям, які не виконали бойове розпорядження, про можливі наслідки, в тому числі і кримінальну відповідальність, однак вони на це не зважали та не виконали наказ. Свідки зазначили, що військові відмовлялись їхати в с. Баранівка, оскільки перед цим був обстріл під час виконання бойового розпорядження в с. Уди, де були поранені та загиблі, тому вони мабуть злякалися. Свідки вказали, що вони були в с. Баранівка близько 3 тижнів, втрат та поранених не було. Бойове розпорядження командира вони виконали.

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей 24.10.2022 за ч. 4 ст. 402 КК України (а.с. 1-2, том 1).

- повідомленням про виявлення кримінального правопорушення (а.с.10-13, том 1).

- довідками про відмову виконання наказу військовослужбовцями Військової частини НОМЕР_1 , де серед інших вказаний і ОСОБА_4 (а.с. 14-19, 20-25, том 1).

- рапортом про виявлення ознак кримінального правопорушення (а.с. 120-124, том 1).

- даними витягу з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2022 № 27 про призначення службового розслідування, в тому числі щодо ОСОБА_4 (а.с. 3-4, том 2).

- актом службового розслідування за фактом невиконання бойового розпорядження № 12ДСК від 02.05.2022, відповідно до якого встановлено, що 02.05.2022 військовослужбовці 3 стрілецької роти В/ч НОМЕР_1 , в тому числі ОСОБА_4 , після доведення їм вказаного бойового розпорядження, відкрито відмовились від його виконання та на відміну від решти військових до с. Баранівка Богодухівського району Харківської області не прибули (а.с. 11-39, том 2).

- рапортом солдата ОСОБА_4 від 02.05.2022, в якому останній вказав, що вважає наказ командира про вибуття в с. Баранівка загрозою для свого життя. Також зазначив, що готовий нести службу у разі надання підрозділу відповідного озброєння та обладнання і відповідної підготовки (а.с. 62, том 2).

- довідками, накладними про закріплення за В/ч НОМЕР_1 озброєння, обладнання, ліків тощо (а.с. 94-97, 146-148, 150-161, том 2; а.с. 55-74, том 3).

- іншими матеріалами службового розслідування, в тому числі наказами про проведення бойового злагодження основних підрозділів військової частини та прибуття до району ведення бойових дій, розкладом проведення індивідуальної підготовки в ході бойового злагодження, планом бойового злагодження (а.с. 84-93, 98-100, том 2).

- даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 12.05.2022 та вилучених документів (а.с. 3-8, 19-21, том 3).

- бойовим розпорядженням командира 32 окремого стрілецького батальона полковника ОСОБА_7 від 02.05.2022 № 12ДСК, відповідно до якого командиру 3 стрілецької роти доручено здійснити пересування особового складу роти у н.п. Цапівка - н.п. Одноробівка - н.п. Баранівка (а.с. 35, том 3).

- витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 04.04.2022 про зарахування ОСОБА_4 на посаду водія-радіотелефоніста 3 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 3 стрілецької роти В/ч НОМЕР_1 з 04.04.2022 (а.с. 83, том 3).

Під час розгляду кримінального провадження було встановлено, що наказ (бойове розпорядження) від 02.05.2022 № 12ДСК видано командиром 32 окремого стрілецького батальону в межах компетенції військової службової особи; його незаконність судом не встановлена; бойове розпорядження доведено до відома командиром 3 стрілецької роти 32 окремого стрілецького батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , який є безпосереднім командиром ОСОБА_4 , усно, чітко та зрозуміло. ОСОБА_4 є військовослужбовцем, який безпосередньо підпорядковується командиру роти ОСОБА_8 , тобто є суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Непокора вчинена ОСОБА_4 відкрито, з прямим умислом та в умовах воєнного стану.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на всій території Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який в подальшому неодноразово продовжувався та триває на даний час.

Відповідно до вимог статтей 17, 65 Конституції України, статтей 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", положень Військової присяги, статтей 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтей 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, рядовий ОСОБА_4 , як військовослужбовець призваний за мобілізацією, під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), зразково виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Згідно з ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає "Слухаюсь" і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Згідно з ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що вони є достовірними, належними та допустимими, логічно узгодженими між собою та такими, які переконливо, поза розумним сумнівом, свідчать про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 , що дані ним під час судового розгляду, суд розцінює як такі, що частково відповідають дійсним обставинам та як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, осільки наявність артилерійського озброєння у стрілецької роти не передбачено, тому відсутність артилерійської підтримки не могло слугувати законною підставою для непокори.

Твердження захисника обвинуваченого про те, що ОСОБА_4 діяв в умовах крайньої необхідності, а тому це є підставою для його виправдання, суд вважає необґрунтованим та безпідставним, так як стороною захисту не було надано суду належних та достатніх доказів, які б підтверджували те, що небезпеку, що безпосередньо загрожувала обвинуваченому не можна було усунути іншими засобами, крім виявлення непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану. При тому, що обвинувачений пройшов відповідне навчання, мав визначене озброєння, попередньо вже виконував певні бойові розпорядження та брав участь у бойових діях, тобто мав відповідний військовий досвід, суд вважає, що відсутність артилерійської підтримки в умовах воєнного стану не могла слугувати законною підставою для непокори та не може бути достатньою підставою вважати, що ОСОБА_4 діях в умовах крайньої необхідності. Крім того, суд враховує, що згідно показів свідків, командиром ОСОБА_6 було чітко доведено наказ, роз`яснено особовому складу наслідки невиконання наказу, а також те, що війсковослужбовцям, які відмовились від виконання даного наказу, була надана повторна можливість виконати даний наказ, що підтверджується тим, що частина відказників все ж таки виконала бойове розпорядження прибувши до визначеного місця дислокації на наступний день.

Враховуючи вказані вище обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, у вигляді непокори, тобто відкритої відмови виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує психо - емоційний стан обвинуваченого під час вчинення злочину , відсутність тяжких наслідків вчиненого, .

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, те, що злочин вчинено в умовах воєнного стану, бере до уваги психо - емоційний стан обвинуваченого під час вчинення злочину, відсутність тяжких наслідків вчинення кримінального правопорушення, оскільки як пояснили свідки війсковослужбовці, вони виконали бойове завдання, без будь- яких втрат особового складу, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, характеризується позитивно, є військовослужбовцем за мобілізацією та здійснює захист Вітчизни, до невиконання ним вказаного бойового розпорядження, весь час сумлінно виконував свої військові обов`язки. Суд також враховує висновки досудової доповіді, відповідно до яких виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе, не становить небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб), а ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім.

Враховуючи загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, вимоги ст. 65 КК України, те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, суд при призначенні покарання враховує дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше не судимий, його позитивну характеристику, є військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації на особливий період, та здійснює захист Вітчизни, обставини, що пом`якшують покарання, відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, стан здоров`я обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням на обвинуваченого обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

При цьому, таке рішення суд приймає також виходячи з того, що на даний час в Україні введено та діє воєнний стан і, відповідно до ст. 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави та справою всього Українського народу, а обвинувачений є особою, яка призвана на військову службу та таке покарання з випробуванням надасть останньому виконати свій конституційний обов`язок.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 КК України, ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Під час досудового розслідування ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтави від 30.09.2022 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 год. 00 хв. 28 листопада 2022 року. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 17.11.2022 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 15 січня 2023 року включно, із визначенням розміру застави. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 12.01.2023 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 березня 2023 року включно, із визначенням розміру застави. Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 09.03.2023 ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 07 травня 2023 року включно, із визначенням розміру застави у сумі 53 680,00 грн.

24 березня 2023 року ОСОБА_4 було звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням 22.03.2023 визначеної ухвалою суду від 09.03.2023 застави у сумі 53 680,00 грн. Враховуючи вказане, до набрання вироком законної сили суд вважає залишити незмінним запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у вигляді застави із продовженням до набрання вироком законної сили строку дії покладених на нього обов`язків, визначених у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме: прибувати за кожним викликом до суду та не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду.

Частиною 11 статті 182 КПК України визначено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Отже, після набрання вироком законної сили суму внесеної застави необхідно повернути заставодавцю.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, 75, ч. 4 ст. 402 КК України, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 в період іспитового строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації за місцем його проживання;

- повідомляти командира військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання про зміну місця свого проживання чи роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини, за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем його проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 76 Кримінального кодексу України, ч. 1 ст. 163 Кримінально-виконавчого кодексу України нагляд за поведінкою ОСОБА_4 , звільненого від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку покласти на командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку його звільнення з військової служби - на уповноважений орган з питань пробації за місцем його проживання.

До набрання вироком законної сили залишити ОСОБА_4 незмінним запобіжний захід у вигляді застави із продовженням до набрання вироком законної сили строку дії покладених на нього обов`язків, визначених у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, а саме: прибувати за кожним викликом до суду та не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає без дозволу суду.

Після набрання вироком законної сили, заставу у розмірі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн 00 коп повернути ОСОБА_4 , яку внесено згідно з квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" від 22 березня 2023 року, квитанція до платіжної інструкції на переказ готівки 0.0..1, код квитанції 9300-2516-3841-4418.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1