ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7565/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/561/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.02.2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацевлаштованого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 10.07.2007 року вироком Харківського районного суду Харківської області, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Харківської області від 20.11.2008 року, якою змінено вирок, за ч.1 ст.121, ч.2 ст.309, ч. 1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 24.11.2011 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст.263, ст.71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі;

- 20 жовтня 2015 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

- 21.06.2019 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.1 ст.185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, відповідно до статті 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки;

- 08.12.2022 року обвинувальний акт направлено до Червонозаводського районного суду м. Харкова за ч.2 ст.15 - ч. 4 ст.185 КК України,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 - ч.4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, обрано у виді особистого зобов`язання з покладенням таких обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, на строк два місяці: 1) прибувати за першою вимогою до суду; 2) не виїжджати за межі міста Харкова без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або місця роботи.

Визначено двомісячний термін дії обов`язків.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , діючи умисно та суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх злочинних дій, враховуючи період воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закон України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», 22 листопада 2022 року о 15 год. 30 хв., знаходячись в супермаркеті «Рост» за адресою: м. Харків, пров. Рогатиський 3, побачив на відкритій вітрині торгівельного стелажу: продукти харчування та слабоалкогольні напої, які він визначив предметом свого злочинного посягання, та у цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна, будучи раніше неодноразово судимим за вчинення корисливих злочинів, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знов вчинив умисний корисливий злочин проти власності за таких обставин.

ОСОБА_7 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного власного збагачення, озирнувшись по сторонам та переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу взяв з відкритої вітрини торгових полиць та сховав під свій одяг: дві упаковки шоколаду «Lacmi» торгової марки «Рошен», молочний з цілим мигдалевим горіхом вагою 90 г., загальною вартістю відповідно до висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 608М від 30 листопада 2022 року - 177 грн 60 коп., дві упаковки морозива пломбіру «19%», в упаковці циліндр, торгової марки «Хладик», вагою 500 г., загальною вартістю відповідно до висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 608М від 30 листопада 2022 року - 57 грн 20 коп., 2 жерстяні банки консерви «Свинина тушкована «Козацька»», торгової марки «Наші ковбаси», вагою 335 г., загальною вартістю відповідно до висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 608М від 30 листопада 2022 року - 145 грн 20 коп., одну консерву свинина тушкована, торгової марки «Наші ковбаси», вагою 525 г., вартістю відповідно до висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 608М від 30 листопада 2022 року - 115 грн 40 коп., дев`ять пляшок слабоалкогольного напою «Revo Alco-Energy» 0,5 л, загальною вартістю відповідно до висновку експерта за результатами судово товарознавчої експертизи № 608М від 30 листопада 2022 року - 353 грн 70 коп.

У подальшому ОСОБА_7 намагався покинути місце скоєння злочину, тобто виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, пройшов повз каси не оплативши при цьому за товар та направився до виходу з супермаркету, однак розпорядитись викраденим майном, тобто довести свій злочинний намір до кінця не зміг, з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений охоронцями супермаркету «Рост».

Вказаним кримінальним правопорушенням Товариству з обмеженою відповідальністю Дистрибуційно-логістична компанія «Пілот», , завдано майнову шкоду на загальну суму 849 грн 10 коп., яка відшкодована в повному обсязі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15.02.2023 року та пом`якшити йому призначене покарання.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, обвинувачений посилається на те, судом першої інстанції недостатньо враховано усі наявні по справі обставини, що пом`якшують покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому та визнав свою в повному обсязі, має на утриманні мати, 1942 року народження, яка потребує стороннього догляду у зв`язку з поганим станом здоров`я.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу і просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням, думку прокурора, який просив залишити без задоволення подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та перевіривши оскаржуваний вирок, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, зважаючи на наступне.

Дії обвинуваченого кваліфіковано правильно, висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставину, що пом`якшує покарання, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України, а саме суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, суспільну небезпеку та наслідки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, а саме, вчинення злочину в умовах воєнного стану, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , cтан здоров`я, який є задовільним, його ставлення до скоєного, те, що він вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, наявність обставини, яка пом`якшує, та відсутність обставин, які обтяжують його покарання.

Вивченням особи обвинуваченого судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 уродженець м. Харкова, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх дітей на утриманні не має, стан здоров`я задовільний, має зареєстроване та постійне місце мешкання, раніше неодноразово судимим за вчинення, зокрема, умисних тяжких корисливих злочинів, в тому числі проти власності.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнав щире каяття.

Відповідно до статті 67 КК України обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 , судом не встановлено.

Вказані обставини чітко, логічно та мотивовано вказані у мотивувальній частині вироку при обґрунтуванні судом певного виду та міри покарання, який належить призначити обвинуваченому.

Колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що останній раз ОСОБА_7 засуджений 21.06.2019 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч.1 ст.185, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, проте такі заходи, а саме звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, не призвели до позитивних результатів, оскільки у подальшому обвинувачений знову вдався до протиправної поведінки та вчинив умисний тяжкий корисливий злочин проти власності.

Крім того, на час апеляційного розгляду стосовно ОСОБА_7 ухвалено новий обвинувальний вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.03.2023 року за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, який набрав законної сили 06.04.2023 року.

Тобто, системний характер вчинення обвинуваченим умисних злочинів, в тому числі проти власності, та відомості про особу обвинуваченого характеризують його як особу схильну до вчинення злочинів і про високий рівень суспільної небезпечності ОСОБА_7 , а тому колегія суддів критично відноситься до доводів апелянта про те, що він має намір стати на шлях виправлення.

Щодо апеляційних доводів обвинуваченого про те, що він має мати похилого віку, яка потребує його сторонньої допомоги, у зв`язку з чим належить пом`якшити призначене йому покарання, колегія суддів ставиться до них критично, оскільки зазначені обставини існували на час скоєння злочину, але не спинили ОСОБА_7 , який вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбування з випробуванням та відбував покарання у виді позбавлення волі, від вчинення нового тяжкого злочину проти власності в умовах воєнного стану.

Під час апеляційного розгляду обвинуваченим не надано суду відомостей, які підтверджують, що він має постійний дохід та він має можливість утримувати свою матір.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції призначив явно несправедливе покарання через надмірну його суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як вбачається з мотивувальної частини вироку, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі і в соціально-побутовому плані, а також врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності, які визначають тяжкість скоєного кримінального правопорушення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, мотивацію кримінального правопорушення.

Обставини, на які посилаються апелянти, в тому числі на щире каяття обвинуваченого, вже були враховані судом при призначенні ОСОБА_7 покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.4 ст.185 КК України.

Обвинуваченим не наведено в своїй апеляційній скарзі нових обставин, які не враховані судом першої інстанції при призначенні покарання та могли свідчити про явну суворість призначеного покарання за ч.2 ст.15 - ч. 4 ст.185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Апелянтами також не зазначено обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та дають підстави для застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання, а також свідчать явну несправедливість призначеного покарання.

За змістом ст.69 КК України вбачається, що призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення особі навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Цих обставин також не надано стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Доводи обвинуваченого про необхідність пом`якшення йому покарання, з урахуванням відомостей про особу винного, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, фактичних обставин за цим кримінальним провадженням, наведених в оскаржуваному вироку, на думку колегії суддів, - є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, звільнявся від відбування покарання з випробуванням та відбував покарання у виді позбавлення волі, але знову вчинив злочин проти власності, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином.

Отже, обвинувачений ОСОБА_7 своєю поведінкою не доводить свого виправлення та перевиховання, а тому є суспільно-небезпечною особою.

З огляду на викладене, суд першої інстанції, дотримуючись вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив обвинуваченому мінімальне покарання, що передбачено санкцією ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання скоєння ним нових злочинів.

За таких обставин, колегією суддів не встановлено правових підстав для зміни оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_7 .

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого обвинувального вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м.Харкова від 15 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді