ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1141/23 Справа № 203/2895/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000102, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

представника власника майна адвоката ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області та накладено арешт на майно, вилучене 23 березня 2023 року під час проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 1 (одну) пару взуття - в`єтнамки темно-синього кольору з червоними полосками; 1 (одну) кофту з капюшоном сірого кольору з чорним візерунком, на якій пришита бирка з написом: «Herren»; 1 (одну) футболку чорного кольору з принтованим малюнком з биркою «John bnir»; 1 (одну) футболку чорного кольору з биркою «Adidas»; 1 (одні) спортивні штани чорного кольору з білими вставками з биркою «Breoi», заборонивши володіння, користування та розпорядження цим майном.

Слідчий суддя врахував, що розслідувані кримінальні правопорушення стосуються шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах та організованою групою, та дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно, з метою забезпечення збереження речових доказів.

В апеляції:

- адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою повернути вилучене під час обшуку майно.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, адвокат зазначає, що рішення про арешт тимчасово вилученого майна ухвалено з порушенням процесуальних строків, а саме у строк, що суттєво перевищує 72 години з моменту надходження клопотання до суду.

Вказує, що 03 квітня 2023 року, тобто майже через 260 годин, представником власника майна на адресу слідчого було подано клопотання про повернення тимчасово вилученого майна, відповідь на яке не надано.

Заслухавши представника власника майна, який просив задовольнити свою апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Так, за наявними матеріалами, долученими до клопотання про арешт майна встановлено, що в провадженні ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000102, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2023 року, 23 березня 2023 року було проведено санкціонований обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено вказані вище речі.

Постановою слідчого від 24 березня 2023 року виявлені та вилучені під час проведення обшуку речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

23 березня 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах.

Як слідує з матеріалів справи, старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , згідно вхідного штампу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська, 28 березня 2023 року надала до суду клопотання про арешт виявленого та вилученого під час проведеного 23 березня 2023 року обшуку майна з метою збереження речових доказів.

За положеннями ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

За ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Отже, з врахуванням наведених норм закону, вилучене під час обшуку майно, є тимчасово вилученим майном.

За приписами ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Однак, як встановлено, слідча ОСОБА_9 клопотання про арешт майна за погодженням з прокурором ОСОБА_10 надала до суду 28 березня 2023 року, тобто поза межами строку встановленого зазначеною вище нормою закону.

При цьому не може бути прийнято до уваги підправлення клопотання поштою 25 березня 2023 року, а також його відправлення поштою особою " ОСОБА_11 ", який згідно наявних документів не має жодного підношення до сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні.

Також слід звернути увагу, що наступним днем після вилучення майна, була п`ятниця, 24 березня 2023 року, який був робочим днем.

Крім того, за вимогами ч. 6 ст. 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, зазначені норми закону не тільки обмежують період часу звернення прокурора, слідчого з клопотанням про арешт вилученого майна під час обшуку, а також і розгляд слідчим суддею цього клопотання, який загалом чітко визначений з моменту вилучення і до саме постановлення ухвали про арешт майна, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Як слідує з матеріалів справи, клопотання слідчого про арешт майна надійшло до суду 28 березня 2023 року і за результатами розгляду слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала тільки 06 квітня 2023 року, тобто поза межами 72 годин строку встановленого законом.

При розгляді клопотання про арешт майна дані обставини слідчим суддею не з`ясовані, і в оскарженій ухвалі не наведено та не надано оцінки цим обставинам.

Також, не з`ясовані питання дотримання встановлених чинним законодавством правил територіальної підсудності даної категорії справ.

За положеннями п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини (п.1).

Отже, згідно зазначених норм закону, дане клопотання про арешт майна повинно бути подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

В клопотанні про арешт майна слідчим зазначено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000102, відомості про яке до ЄРДР внесено 10 лютого 2022 року за ознаками складів кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190 КК України.

В той же час, відповідно витягу з цього ЄРДР, долученого до клопотання, орган досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області, яке розташоване у м. Дніпро, вул. Троїцька, 20 А, що знаходиться у межах територіальної юрисдикції Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська.

При цьому, а ні до клопотання, а ні в апеляційній інстанції прокурором не надано доказів, того, що органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні № 0000102 в рамках якого надається клопотання про арешт майна, орган досудового розслідування є зазначений у клопотанні як орган досудового розслідування - відділ розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області і що він саме відповідає критеріям слідчого управління головного управління Національної поліції, чи слідчого відділу (відділення) територіальних (відокремлених) підрозділів поліції, як органу досудового розслідування, та місце його розташування знаходиться в межах територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Дані обставини, які мають суттєве значення для розгляду клопотання про арешт майна, слідчий суддя при його розгляді уваги не звернув, і ці питання ним також не з`ясовувалися, а тому така ухвала слідчого судді не може вважатися належним чином обґрунтованою та вмотивованою, та такою що прийнята у відповідності кримінально-процесуальних норм закону, у зв`язку з чим таке судове рішення підлягає скасуванню.

Розглядаючи питання накладення арешту, колегія суддів, окрім наведених вище норм закону, також керується положеннями Конституції України, Конвенцією з прав людини, нормами кримінального процесуального закону та правовими позиціями Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до висновку ЄСПЛ, перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини, найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст. 1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Отже, позбавлення права власності, розпорядження чи користування своїм майном, у тому числі і тимчасове, може мати місце тільки "на умовах, передбачених законом".

Наведені вище норми закону, як вже зазначено, обмежують чітко як подання слідчим клопотання про арешт майна (не пізніше наступного дня з моменту вилучення майна) та і розгляд слідчим суддею цього клопотання (не пізніше 72 годин з дня надходження до суду клопотання).

Інших умов і порядку розгляду клопотань слідчого про арешт тимчасово вилученого майна чинним законодавством не передбачено.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Таким чином, з огляду на наведені вище обставини, враховуючи наведені вище норми закону, та правові позиції Європейського Суду, звернення слідчого з клопотанням про арешт майна до слідчого судді в порушення визначених законом строків та постановлення слідчим суддею також оскаржуваної ухвали поза межами 72 годин, свідчить, що у даному випадку обмеження права власності здійснено не на умовах передбачених законом.

Отже, слідчим та прокурором не доведено необхідність такого арешту, що відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

Наведені обставини порушення встановлених законом умов звернення з клопотанням про арешт майна та його необхідність, не дають правові підстави для задоволення такого клопотання про арешт майна, у зв`язку з чим в його задоволенні слід відмовити.

З огляду на викладене, апеляційна скарга адвоката підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 06 квітня 2023 року про задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000102, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, - скасувати.

Постановити нову, якою відмовити старшому слідчому в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції ОСОБА_8 в задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000102, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4