Справа № 740/3487/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/683/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

03 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ніжин Чернігівської області, громадянину України, не працюючому, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , продовжений строк тримання під вартою на шістдесят днів, до 19 вересня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений з об`єктивних причин, адже сторона захисту наполягає на допиті потерпілої ОСОБА_6 , а ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, в той час, як підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не встановив.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати обраний щодо нього запобіжний захід та вимагає зняти з нього всі обвинувачення, оскільки в жодному з трьох томів матеріалів кримінального провадження, які перебувають на розгляді в суді, немає доказів, які б свідчили про його причетність до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень.

Переконаний, що суд не має обґрунтованої підозри щодо нього, а якщо прийняти до уваги, що прокурор відмовляється надати матеріали, які вказують на його причетність до злочинів, то обґрунтованої підозри і бути не може. За таких обставин, відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний відмовити у застосуванні запобіжного заходу, а тому ухвала про обрання запобіжного заходу є незаконною, як і всі наступні ухвали, якими були продовжені строки тримання його під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Обвинувачений ОСОБА_5 в поданій апеляційній скарзі не просив проводити апеляційний розгляд за його участі або ж за участі його захисника, тому на підставі ч. 2 ст. 422-1 КПК України, було вирішено провести розгляд без виклику сторін.

Матеріали кримінального провадження перебувають в суді першої інстанції та не можуть бути витребувані, оскільки судовий розгляд триває, а тому на підставі ч. 1 ст. 406 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу та ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу. Проте, це не означає, що прокурор і суд дублюють повністю положення процесуального закону, які застосовуються під час досудового розслідування, враховують особливості судового розгляду кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує виключно наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Питання обґрунтованості оголошеної підозри, законність її оголошення та правомірність дій слідчого під час її оголошення, перевірка наявності в матеріалах кримінального провадження доказів винуватості чи невинуватості обвинуваченого, коли складений обвинувальний акт і відбувається перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення в суді першої інстанції, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

Як убачається з матеріалів судового провадження, окрім іншого, ОСОБА_5 обвинувачується у нападі з метою заволодіння майном потерпілих, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілих, які зазнали нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, за що передбачена кримінальна відповідальність, за ч. 4 ст. 187 КК України, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку вчиненого обвинуваченим кримінально-карного діяння, та вказує на те, що розуміючи тяжкість покарання, за відсутності міцних і сталих соціальних зв`язків він може ухилитися від суду.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який.

Наразі, питання доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень «поза розумним сумнівом» не є предметом ні судового, ні апеляційного розглядів, оскільки вирішується питання виключно щодо доведеності обставин, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Суд правильно встановив, що наведені у клопотанні прокурора доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми саме на даному етапі судового розгляду, виключно з метою вирішення питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу, а не для визнання особи винною чи для її виправдання.

Крім того, судовий розгляд не завершений з об`єктивних причин, не допитана потерпіла ОСОБА_6 , на допиті якої наполягає сторона захисту, не досліджені докази сторін у кримінальному провадженні. Саме після дослідження всіх обставин та доказів у кримінальному провадженні може бути вирішене питання щодо обґрунтованості та допустимості доказів кожної із сторін у кримінальному провадженні, надана їм оцінка та постановлене рішення про недоведеність чи доведеність обвинувачення..

Вимога ОСОБА_5 скасувати ухвалу про обрання йому запобіжного заходу суперечить вимогам кримінального процесуального закону, яким визначені граничні строки оскарження кожного виду судових рішень. Ухвала про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в ході досудового розслідування набула законної сили та на даний час апеляційному перегляду не підлягає.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі й особливо тяжкого кримінального правопорушення, яке виразилось у нападі на потерпілих із застосуванням насильства, до того ж злочин вчинено за попередньою змовою групою осіб, отже, саме в цьому полягає суспільний інтерес, що виправдовує відповідний відступ від загальної практики Європейського Суду щодо дотримання принципу презумпції невинуватості.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 липня 2023 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ст. 257 КК України, ОСОБА_5 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9