07 липня 2023 року
Єдиний унікальний № 501/3393/22
Провадження № 1-кп/501/87/23
У Х В А Л А

06 липня 2023 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чорноморську Одеського району Одеської області та в режимі відеоконференції з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000516 від 28 грудня 2012 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорська Донецької області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146, ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147, ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Відповідно до обвинувального акту приблизно в середині 2009 року ОСОБА_6 (щодо якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), з урахуванням його якостей лідера, організаторських здібностей, знання російської мови, наявного особистого досвіду притягнення до кримінальної відповідальності, наявності зв`язків серед осіб китайської національності, усвідомлюючи переваги вчинення злочинів організованою групою і розуміючи, що реалізація даного злочинного плану пов`язана з виконанням протягом тривалого часу великого обсягу різних дій, узгоджених між собою, прийняв рішення про необхідність створення злочинного об`єднання декількох осіб, члени якого повинні організуватися під його керівництвом для реалізації розробленого ним плану спільних злочинних дій, спрямованих на здійснення систематичної злочинної діяльності по заволодінню чужим майном, з розподілом функцій, виконуваних кожним із учасників такого злочинного об`єднання, для досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої групи.

У той же час невстановлені досудовим слідством особи, взявши участь у створенні організованої групи, зобов`язалися брати участь в її діяльності і у вчинюваних організованою групою кримінальних правопорушеннях, підшукуючи в її інтересах об`єкти вчинення злочинів - заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, збирати та надавати співучасникам дані про рід діяльності об`єктів та їх родичів, місця проживання, засоби пересування та іншу, необхідну для досягнення спільного злочинного наміру інформацію.

Реалізуючи умисел, спрямований на створення організованої групи для незаконного викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, з метою керівництва такою групою, участі у ній, а також участь у злочинах, вчинюваних такою групою, ОСОБА_7 в серпні 2009 року вступив у попередню злочинну змову з раніше судимим мешканцем м. Києва ОСОБА_8 (щодо якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок), якому запропонував брати участь у скоєнні злочинів, спрямованих на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу як умови звільнення заручника, в складі організованої групи у відношенні осіб Китайської Народної Республіки. Крім того, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_8 залучити до складу організованої групи осіб з числа його знайомих.

Виконуючи вказівки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 залучив до участі у скоєнні злочинів у складі організованої групи мешканців м. Києва ОСОБА_9 (стосовно якого 20 червня 2012 року Іллічівським міським судом Одеської області ухвалено обвинувальний вирок) і ОСОБА_5 . Таким чином, ОСОБА_7 втягнув до складу організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , які висловили готовність систематично здійснювати тяжкі та особливо тяжкі злочини.

Продовжуючи реалізовувати намір, спрямований на вчинення злочинів організованою групою, ОСОБА_7 розробив і погодив з усіма учасниками злочинної групи план незаконного викрадення людей на території м. Одеси та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників з подальшою вимогою грошового викупу за звільнення викрадених. Згідно з цим планом учасники організованої групи мали намір на двох автомобілях прибути до м. Одеси, де ОСОБА_7 , маючи отриману інформацію від невстановлених осіб про заможних громадян Китайської Народної Республіки на території м. Одеси та Одеської області, повинен був, перебуваючи поза увагою викрадення, вказувати на них ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які, використовуючи формений одяг, повинні були підійти до осіб, яких в подальшому викрадали, та представившись співробітниками поліції, запропонувати проїхати у відділення міліції, нібито, для встановлення особи. Після цього, на автомобілі під керуванням ОСОБА_8 члени організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 повинні були перевезти викрадену людину для подальшого тримання її в якості заручників під охороною в заздалегідь орендованому ОСОБА_8 приватному будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , до отримання за звільнення викраденої особи грошового викупу від родичів.

Після викрадення особи китайської національності, діючи згідно з розробленим організатором ОСОБА_11 планом, ОСОБА_8 повинен був повідомити ОСОБА_7 про викрадення людини, а він, в свою чергу, перебуваючи з метою конспірації в м. Одесі, використовуючи мобільний телефон, повинен був зв`язатися з родичами викраденої людини та вимагати у них грошовий викуп у доларах США за її звільнення, висловлюючи при цьому погрози про те, що у разі невиконання їх злочинних вимог вони мають намір скоїти вбивство викраденого родича. Згодом, після отримання грошових коштів за звільнення викраденого, члени організованої групи повинні були розділити між собою грошовий викуп згідно заздалегідь обумовлених часток.

Розробивши зазначений план та підібравши необхідну кількість учасників організованої групи, ОСОБА_7 ознайомив їх з цим планом злочинної діяльності, спрямованим на незаконне викрадення людей, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника, який був узгоджений і схвалений всіма членами організованої групи.

Таким чином, в серпні 2009 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 зорганізувалися для спільної діяльності, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, а саме незаконного викрадення людей на території м. Одеса та Одеської області, позбавлення їх волі, захоплення та тримання в якості заручників, з метою спонукання родичів до виплати грошового викупу, як умови звільнення заручника. Вказані учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій кожного, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам організованої злочинної групи.

В період з березня 2010 року по жовтень 2010 року злочинна група, організована ОСОБА_7 у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 на території м. Одеси та Одеської області здійснила викрадення та тримання у якості заручників трьох людей і незаконно заволоділа грошовими коштами потерпілих, чим завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3 786 418,8 грн, що є збитком в особливо великому розмірі за таких обставин.

На початку березня 2010 року на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженого і схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі та обговоривши функції кожного, визначили мету викрадення - громадянку Китайської Народної Республіки (КНР) ОСОБА_12 , і з цією метою на двох автомобілях прибули до м. Одеси. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 06 березня 2010 року, приблизно о 04:00 год., учасники організованої групи за вказівкою ОСОБА_7 та згідно інформації невстановлених осіб прибули до будинку АДРЕСА_4 , до місця проживання ОСОБА_12 , де стали її очікувати. Приблизно о 04:30 год. цього ж дня, помітивши поблизу потерпілу ОСОБА_12 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітників поліції, та ОСОБА_8 , діючи згідно зі схваленим всіма учасниками організованої групи планом і виконуючи відведені їм функції, підійшли до неї, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілої, та проїхати разом з ними до відділення міліції. Отримавши відмову ОСОБА_12 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, застосовуючи фізичну силу, заштовхали ОСОБА_12 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , де одягли їй на руки наручники, застебнувши їх позаду, засунули кляп у вигляді кулі в рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого перевезли ОСОБА_12 до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_12 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз останню з м. Одеси в приватний будинок в с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі, учасники злочинної організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 і ОСОБА_5 тримали у якості заручника та охороняли потерпілу ОСОБА_12 в спеціальному орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим планом організатора ОСОБА_7 , узгодженим з усіма учасниками організованої групи, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_12 викрадена. ОСОБА_13 , діючи згідно з злочинним планом і виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденої і утримуваної ОСОБА_12 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з батьком ОСОБА_14 , якому повідомив про викрадення його доньки і, погрожуючи вчинити її вбивство у випадку невиконання вимог, наказав передати йому за звільнення останньої грошові кошти у сумі 250 000 доларів США.

08 березня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_15 викуп у розмірі 180 000 доларів США, що становить 1 437 156 грн за офіційним курсом НБУ станом на 06 березня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_12 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 і ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_12 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_15 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Крім того, на початку червня 2010 року діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженого та схваленого усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників злочинної групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_17 та з цією метою прибули до м. Одеси. Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 19 червня 2010 року, приблизно о 05:00 год., учасники організованої групи, за вказівкою ОСОБА_7 прибули до будинку АДРЕСА_5 , до місця проживання ОСОБА_17 , де стали його очікувати. Приблизно о 05:00 год. цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_18 , який проходив поблизу, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітника поліції, діючи згідно зі схваленим всіма учасниками організованої групи планом та виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого, та проїхати разом з ними у відділення міліції. Отримавши відмову потерпілого ОСОБА_17 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_19 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , застосовуючи фізичну силу, одягнули на руки потерпілого кайданки, застебнувши їх ззаду, заштовхали ОСОБА_17 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , засунули йому кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу і на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перевезли ОСОБА_17 до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_17 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз потерпілого з м. Одеси в приватний будинок, розташований в невстановленому в ході слідства місці.

Прибувши до вказаного будинку, учасники організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 тримали у якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_18 в заздалегідь орендованому приватному будинку.

Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_7 та узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_18 викрадений. ОСОБА_7 , діючи згідно зі злочинним планом та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_17 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_17 - ОСОБА_20 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити його вбивство у випадку невиконання вимог, наказав передати йому за звільнення ОСОБА_17 грошові кошти в сумі 300 000 доларів США.

21 червня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_20 викуп у розмірі 97 000 доларів США, що становить 767 502,8 грн за офіційним курсом НБУ станом на 19 червня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_19 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_17 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_20 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Крім того, у жовтні 2010 року, діючи на виконання злочинного плану, розробленого організатором ОСОБА_7 , узгодженим та схваленим усіма членами організованої групи, ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 , заздалегідь розподіливши між собою ролі і обумовивши функції кожного з учасників організованої групи, визначили за злочинну мету викрадення громадянина Китайської Народної Республіки ОСОБА_21 та прибули до м. Іллічівська (Чорноморська) Одеської області.

Продовжуючи реалізовувати злочинний намір, 16 жовтня 2010 року, приблизно о 05:00 год., учасники організованої групи за вказівкою ОСОБА_7 прибули до будинку АДРЕСА_6 , до місця проживання ОСОБА_22 , де стали чекати на нього. Приблизно в 05:00 год. цього ж дня, помітивши потерпілого ОСОБА_22 , якій проходив поблизу, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , використовуючи формений одяг співробітника поліції, діючи згідно схваленого всіма учасниками організованої групи плану та виконуючи відведені їм функції, підійшли до нього та, представившись співробітниками поліції, наказали пред`явити їм документ, що посвідчує особу потерпілого та проїхати разом з ними у відділення поліції. Отримавши відмову ОСОБА_22 виконати їх незаконні вимоги, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний план, спрямований на викрадення людини та заволодіння грошовими коштами, дістав і почав погрожувати ОСОБА_23 пістолетом марки ПМ-Т, а ОСОБА_5 , застосовуючи фізичну силу, заштовхав ОСОБА_22 в автомобіль «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 , одягнули ОСОБА_23 на руки кайданки, застебнувши їх позаду, засунули кляп у рот, зав`язали скотчем ноги внизу та на рівні колін, натягнули на голову та обличчя шапку.

Після чого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 перевезли ОСОБА_22 до автомобіля «Тойота Прадо», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належав на праві приватної власності ОСОБА_8 та знаходився у заздалегідь підготовленому неподалік місці, та перенесли ОСОБА_22 в зазначений автомобіль, на якому ОСОБА_8 перевіз потерпілого з м. Іллічівська (Чорноморськf) Одеської області в приватний будинок до с. Мала Олександрівка Бориспільського району Київської області.

Надалі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_5 тримали в якості заручника та охороняли потерпілого ОСОБА_22 в заздалегідь орендованому приватному будинку за адресою: АДРЕСА_3 . Діючи за раніше розробленим організатором ОСОБА_7 і узгодженим з усіма учасниками організованої групи планом, ОСОБА_8 з використанням мобільного зв`язку зв`язався з ОСОБА_7 , який знаходився в м. Одесі, та повідомив йому, що ОСОБА_21 викрадений.

ОСОБА_13 , діючи згідно злочинного плану та виконуючи відведену йому функцію, маючи номер мобільного телефону родичів, отриманий від викраденого і утримуваного ОСОБА_22 , використовуючи мобільний телефон, зв`язався з дружиною ОСОБА_24 , якій повідомив про викрадення її чоловіка, та, погрожуючи вчинити вбивство у випадку невиконання вимог, наказав підготувати та передати йому за звільнення ОСОБА_22 грошові кошти в сумі 400 000 доларів США.

21 жовтня 2010 року ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_25 викуп у розмірі 200 000 доларів США, що становить 1 581 760 грн за офіційним курсом НБУ станом на 16 жовтня 2010 року, чим завдано матеріальну шкоду ОСОБА_23 на вказану суму, дав вказівку ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 звільнити ОСОБА_22 , що вони і зробили. Після чого отримані від ОСОБА_25 грошові кошти члени організованої групи розподілили між собою згідно заздалегідь обумовлених часток та згодом розпорядилися ними на свій розсуд.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за:

-ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене з корисливих мотивів, із застосуванням зброї, вчинені організованою групою;

-ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, за кваліфікуючими ознаками: захоплення та тримання особи, як заручника, з метою спонукання родичів затриманого до вчинення будь-якої дії, як умови звільнення заручника, вчинені організованою групою, що спричинили тяжкі наслідки;

-ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України ( в редакції, чинній на момент вчинення кримінального правопорушення), за кваліфікуючими ознаками: самовільне присвоєння владних повноважень та звання службової особи співробітника правоохоронного органу України, поєднане із вчиненням будь-яких суспільно небезпечних діянь, вчинене організованою групою.

До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку обраного обвинуваченому запобіжного заходу, мотивуючи його обґрунтованістю обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, а також наявністю передбачених ст.177 КПК України ризиків того, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Прокурор вважає, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам, ступінь яких за час перебування його під вартою не зменшився.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, захисник та обвинувачений проти задоволення клопотання заперечували, пояснивши, що на їх думку, наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, не доведена, з огляду на це вважали за можливе обрати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Дослідивши матеріали судової справи та клопотання прокурора, вислухавши учасників судового провадження, присутніх в судовому засіданні, суд доходить таких висновків.

Умови застосування запобіжного заходу передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, відповідно до якої суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу, якщо за результатами розгляду клопотання буде встановлено:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перелік доказів, зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, докази, досліджені під час судового розгляду, дають підстави для висновку про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_5 обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 146 ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ст. 353 КК України.

Крім того, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається прокурор, а саме, що обвинувачений може:

переховуватися від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), що підтверджується наступним. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисних, в тому числі тяжкого та особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 147 КК України, за яке кримінальним законом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Як вбачається з клопотання прокурора обвинувачений раніше ухилявся від досудового розслідування, через що перебував у розшуку з 22 червня 2011 року до 10 жовтня 2022 року. З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 не одружений, відомості про його утриманців відсутні, не працює. Обвинувачений має зареєстроване та фактичне місце проживання у Київській області, постійного місця проживання на території м. Чорноморська та Одеської області не має.

Крім того, судом встановлено, що ухвалами слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26 липня 2021 року та від 29 червня 2022 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

10 жовтня 2022 року досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні відновлено у зв`язку із встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно протоколу затримання особи, обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення від 10 жовтня 2022 року ОСОБА_5 було затримано.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії» § 145, «Гарицьки проти Польщі» § 47, «Храїді проти Німеччини» § 40, «Ілійков проти Болгарії» §§ 80-81).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги існування певної ймовірності того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів, може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Враховуючи наведені в матеріалах провадження факти та обставини на підтвердження у даному кримінальному провадженні обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів, які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими, тяжкість покарання у вигляді позбавлення волів до 15 років, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні цих злочинів, суспільно небезпечний характер цих злочинів, відомості що характеризують особу обвинуваченого, який тривалий час переховувався від органу досудового розслідування, суд доходить висновку про наявність ризику того, що перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може надалі переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, що може йому загрожувати у разі визнання його винним, а тому застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності вищезазначених ризиків, суд на підставі наданих матеріалів оцінив в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі відсутність у нього родини й утриманців; відсутність у обвинуваченого постійного місця роботи; його майновий стан , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

З тих самих підстав суд не вважає за можливе застосувати до обвинуваченого більш м`які запобіжні заходи домашній арешт, особисту поруку, особисте зобов`язання або заставу.

За таких обставин клопотання прокурора обґрунтоване та підлягає задоволенню, клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочинів, визначених зазначеною частиною статті цього Кодексу, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування (п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України).

Враховуючий, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, суд вважає за необхідне не визначати йому заставу, як альтернативний запобіжний захід, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 196-197, 315, 331, 370-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк обраного обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03 вересня 2023 року, включно.

Не визначати обвинуваченому заставу, як альтернативний запобіжний захід, на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Копії ухвали після її оголошення негайно вручити обвинуваченому, прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя