Справа №638/2539/23
Провадження № 1-в/638/234/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,-

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду на підставі ст.81 КК України з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У матеріалах клопотання міститься заява засудженого про проведення судового засідання без його участі.

Представник колонії в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином.

Прокурор у судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши думку прокурора, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вироком Дворічанського районного суду Харківської області від 22.06.2020 року, яким він був засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, з застосуванням ст. 71 КК України, з частковим приєднанням до призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, яким ОСОБА_4 засуджено до 2 років позбавлення волі з застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України з частковим приєднанням до призначеного покарання, невідбутої частини покарання за вироком Борівського районного суду Харківської області від 02.07.2015 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, засуджено до покарання у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 року, з рахуванням строку відбуття покарання з 22.06.2020 року та на теперішній час відбуває призначене вироком суду покарання в ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25) ».

Ухвалою Дзержинського районного суду від 27 жовтня 2021 року приведено вирок Борівського районного суду Харківської області від 07.12.2016 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до кримінального покарання у виді 2 років обмеження волі.

Початок строку відбування покарання: 22.06.2020. Кінець строку - 22.07.2023.

З 01.04.2021 ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)».

З характеристика засудженого ОСОБА_4 вбачається, що до праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. За період відбування покарання вимоги режиму відбування покарання не порушував, стягнень не мав, один раз заохочувався адміністрацією виправної колонії.

Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_4 вбачається, що він був заохочений 13.10.2022 у виді оголошення подяки.

Згідно довідки головного бухгалтера-начальника відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ОСОБА_4 виводився на оплачувані роботи у листопаді 2021 року, липні-грудні 2022 року та працював на посаді «підсобний робітник».

Відповідно до табелю виходу на роботу процент виконання ОСОБА_4 роботи є низьким, норми виробітки виконував в середньому на 30 відсотків.

Зважаючи на зазначене вище, суд дійшов висновку, що застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є передчасним , оскільки засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довід свого виправлення.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року), умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Пунктом 2 Постанови ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанова ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 року суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та вважає клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1