Справа №592/3743/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/93/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від покарання, не пов`язаного з позбавленням волі
УХВАЛА

Іменем України

26 липня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/3743/19 за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020, за яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

обвинуваченого - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_10 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду через неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 вважати засудженим за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК, і призначити йому покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ст. 71, 72 КК до призначеного покарання за ч. 2 ст. 389 КК приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.02.2016 та остаточно призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі. Вимоги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції, призначаючи покарання на підставі ст. 71 КК приєднав до покарання за даним вироком частину покарання, яка є більшою ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК, і йому призначене покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК, за сукупністю вироків, за які ОСОБА_9 засуджений цим вироком та вироком Ковпаківського райсуду м. Суми від 12.02.2016, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць.

Згідно вироку, ОСОБА_9 засуджений вироком Сумського районного суду Сумської області від 10.02.2016 за ч. 1 ст. 185 КК до покарання у виді 120 годин громадських робіт. 18.04.2016 в Ковпаківському районному відділі м. Суми КВІ засудженому ОСОБА_9 роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Згідно постанови про встановлення днів явки на реєстрацію ОСОБА_9 зобов`язаний з`являтись на реєстрацію до КВІ 1-й, 2-й, 3-й, 4-й (четвертий) вівторки кожного місяця. З 19.04.2016 ОСОБА_9 повинен був приступити до відбування покарання. У квітні 2016 р. ОСОБА_9 відпрацював 16 годин із 36 необхідних. Без поважних причин з 25.04.2016 по 29.04.2016 та 26.04.2016 р. не з`являвся до КВІ для реєстрації. У травні 2016 р. ОСОБА_9 повинен відпрацювати 76 годин громадських робіт, але відпрацював 5 годин, при цьому не виходячи на відпрацювання без поважних причин з 04.05.2016 по 06.05.2016, з 10.06.2016 по 13.05.2016, з 16.05.2016 по 20.05.2016, з 23.05.2016 по 26.05.2016 та 31.05.2016, а 30.05.2016 відпрацював лише 1 годину із призначених 4 годин. У червні 2016 р. ОСОБА_9 повинен був відпрацювати 76 годин, але не відпрацював жодної години, без поважних причин, у липні 2016 р. повинен був відпрацювати 76 годин, але відпрацював 12 годин, не виходячи на відпрацювання без поважних причин, у серпні 2016 р. повинен був відпрацювати 87 годин, але відпрацював 23 години, при цьому не виходячи на відпрацювання без поважних причин з 08.08.2016 по 12.08.2016, з 15.08.2016 по 19.08.2016, з 22.08.2016 по 23.08.2016, з 25.08.2016 по 26.08.2016, 29.08.2016 по 31.08.2016, 11.08.2016 відпрацював лише 2 години та 15.08.2016 відпрацював лише 1 годину із призначених 4 годин. У подальшому з 01.09.2016 по 08.09.2017 ОСОБА_9 перестав виходити на відпрацювання робіт. Станом на 08.09.2017 ОСОБА_9 не відбув 64 години громадських робіт.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_8 , яка підтримала апеляційну скаргу прокурора частково, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційної скарги про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими і такими, що заслуговують на увагу, оскільки судом першої інстанції неправильно призначене остаточне покарання за сукупністю вироків.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 ОСОБА_9 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 389 КК і йому призначене покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК, за сукупністю вироків, за які ОСОБА_9 засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 та вироком Ковпаківського райсуду м. Суми від 12.02.2016, частково приєднано невідбуту частину покарання у виді 1 року 9 місяців позбавлення волі та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 1 місяць.

Відповідно ч. 1 ст. 71 КК, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних правил призначення покарання за сукупністю вироків, оскільки незважаючи на те, що на момент ухвалення вироку 23.12.2020 невідбута частина покарання за попереднім вироком від 12.02.2016 у виді позбавлення волі строком 2 роки складала менше 1 року, а відбута більше 1 року відповідно (період відбування покарання: 19.11.2019 - 23.12.2020), суд, до призначеного за ч. 2 ст. 389 КК покарання у виді арешту строком 3 місяці, приєднав 1 рік 10 місяців позбавлення волі, тобто частину покарання, яка є більшою ніж невідбута частина покарання.

Неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність - неправильне тлумачення закону, який суперечить його точному змісту, в цьому випадку є підставою для зміни судового рішення в апеляційній інстанції (ст. 408, п. 4 ч. 1 ст. 409, п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК), а тому колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок з цих підстав і приєднати ОСОБА_9 до призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 389 КК невідбуту частину покарання за попереднім вироком, задовольнивши у цій частині апеляційну скаргу прокурора. При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора про ухвалення нового вироку задоволенню не підлягають, так як відсутні передбачені у ч. 1 ст. 420 КК правові підстави для цього, перелік яких є вичерпним (застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідність застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; скасування неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання), тому в цій частині апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 49 КК, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, а згідно ч. 5 ст. 74 КК особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 2 ст. 12 КК). При цьому санкція ч. 2 ст. 389 КК передбачає покарання у виді арешту строком до 6 місяців або обмеженням волі на строк до 3 років.

Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК є кримінальним проступком, а строк притягнення особи до кримінальної відповідальності за це правопорушення згідно ст. 49 КК складає 3 роки. При цьому, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - 5 років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло 15 років (ч. 3 ст. 49 КК)

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 02.03.2023 (справа № 735/1121/20), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого ч. 1 ст. 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (15 років з моменту вчинення злочину і 5 років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Згідно вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 ОСОБА_9 визнаний винним у вчиненні кримінального проступку 08.09.2017, тому строк давності за це правопорушення закінчився 08.09.2022, тобто до набрання вироком законної сили.

Виходячи із загального правила про те, якщо обвинувачений визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суд ухвалює обвинувальний вирок і звільняє від відбування покарання у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ст. 373 КПК), колегія суддів вважає необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 у зв`язку із закінченням загального строку, установленого ч. 2 ст. 49 КК (5 років з моменту вчинення кримінального проступку), та відсутністю обставин, які б були підставами для переривання перебігу давності.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 413, 418 і 419 КПК України, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 відносно ОСОБА_9 змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 2 ст. 389 КК України до призначеного судом першої інстанції покарання у виді трьох місяців арешту.

На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, до призначеного судом першої інстанції покарання за ч. 2 ст. 389 КК України приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.02.2016 та призначити ОСОБА_9 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк один рік.

На підставі ст. 49 і ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності.

В іншій частині вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.12.2020 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4