ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/2675/23 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/690/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА

Іменем України

21 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12квітня 2023 року стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд першої інстанції вказав, що з 11 лютого 2022 ОСОБА_8 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, адміністрацією установи нe заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації не допускає випадки не ввічливої поведінки.

За весь період відбування покарання характеризується посередньо.

Дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_8 судом встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий та неодноразово був звільнений умовно-достроково, останній раз 09 жовтня 2018 року на невідбутий строк 8 місяців 7 днів. Тобто йому вже надавався шанс на виправлення. Однак даним шансом ОСОБА_8 не скористався та знову вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України, а вказана поведінка характеризує засудженого, як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності та, у свою чергу, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Також суд взяв до уваги, що відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого комісії державної установи «Олексіївська виправна колонія» № 25 стосовно ОСОБА_8 , із врахуванням аналізу критерії оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи за підсумком (загальним балом) розділів II-VI, засуджений не став на шлях виправлення та не може бути представлений до заміни покарання, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (саптті 81, 82 КК України) ? 60 балів.

Окрім того, суд першої інстанції врахував значний невідбутий строк покарання засудженого на час розгляду клопотання, що у подальшому не позбавляє права звернутися до суду з відповідним клопотанням про умовно-дострокове звільнення повторно.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою звільнити умовно-достроково ОСОБА_8 від відбування покарання на невідбутий строк покарання.

Вислухавши доповідь судді, думки прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного:

Так, ст. 81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду. І це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м'яким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п. 17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, що ОСОБА_8 засуджений 10 червня 2019 року за вироком Бородянського районного суду Київської області за статтею 289 частиною другою КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Кегичівського районного суду Харківської області від 12 травня 2016 року і визначено до відбуття остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання обчислюється з моменту затримання - 16 березня 2019 року. Початок строку відбування покарання - 16 березня 2019 року. Кінець строку відбування покарання - 16 червня 2024 року.

Засуджений ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 16 березня 2019 року. Під час тримання в державній установі «Київський слідчий ізолятор» порушень вимог режиму тримання не допускав, адміністрацією 97 установи не заохочувався, до праці не залучався.

З 09 вересня 2020 року відбував покарання в державній установі «Роменська виправна колонія (№ 56)», де один раз порушив вимоги режиму відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності. На теперішній час стягнення знято у встановленому законом порядку. Тричі заохочувався адміністрацією установи.

3 11 лютого 2022 року відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)». За період відбування покарання не допускав порушення вимог режиму відбування покарання, адміністрацією установи нe заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу не подає. У відношенні до представників адміністрації не допускає випадки не ввічливої поведінки.

Відповідно до довідки начальника відділення соціально-психологічної служби державної установи «Олексіївська виправна колонія (№ 25)» ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , має заохочення у виді ДНЗРС - 07 квітня 2021 року, подяки - 08 липня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, 13 жовтня 2021 року, додаткове тривале побачення-13 січня 2023 року за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом України та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та 30 грудня 2020 року має стягнення у виді догани за зберігання забороненого предмета (РДК).

Дослідженням особової справи засудженого ОСОБА_8 судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий та неодноразово був звільнений умовно-достроково, останній раз 09 жовтня 2018 року на невідбутий строк 8 місяців 7 днів. Тобто йому вже надавався шанс на виправлення. Однак даним шансом ОСОБА_8 не скористався та знову вчинив злочин, передбачений частиною другою статті 289 КК України, а вказана поведінка характеризує засудженого, як особу, яка схильна до систематичної злочинної діяльності та, у свою чергу, свідчить про відсутність належних висновків у засудженого щодо своєї поведінки.

Водночас ОСОБА_8 був також і заохочений. Разом із тим, від сумлінної поведінки слід відрізняти пристосування засудженого до вимог адміністрації колонії з метою отримання пільг, тоді як реальна поведінка свідчить про негативну спрямованість особистості, коли засуджений дотримується вимог режиму тільки під контролем з боку адміністрації колонії.

Наявність заохочень, сама по собі, не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а наведені захисником обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція захисника не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді