КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

02 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 04 липня 2023 року Дарницький районний суд м. Києва продовжив строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02 вересня 2023 року включно.

Цією ж ухвалою суд визначив обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 80 850 грн., у разі внесення якої, останній підлягає звільненню з-під варти з покладенням на нього таких обов`язків: з`являтись за першою вимогою до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; не відлучатися із міста Києва без дозволу суду.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, посилаючись на тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, дані про його особу, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, однак 25.01.2019 року до Дніпровського районного суду м. Києва було скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 306 КК України, за яким ще не прийнято кінцевого процесуального рішення, а також те, що обвинувачений тривалий час переховувався від суду та 17.12.2021 року був оголошений у розшук.

Ці та інші, наведені в ухвалі суду обставини в їх сукупності, дали суду першої інстанції можливість зробити висновок про те, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою, на даному етапі кримінального провадження, в змозі забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Окрім цього, як зазначено в оскаржуваній ухвалі, під час проведення судового розгляд, судом не здобуто інформації про міцні соціальні зв`язки обвинуваченого, які б переважили вищезазначені ризики та могли гарантувати бездоганну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт, встановивши останньому такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з усіма дійовими особами, які зазначені в підозрі.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник обвинуваченого посилається на те, що постановлення ухвали про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою відбувалось з істотними порушеннями вимог процесуального законодавства, що призвело до порушення прав обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

Зокрема, посилаюсь на положення ст.ст. 177, 178, 194 КПК України, захисник вважає, що у даному кримінальному провадженні відсутні передбачені законом ризики, які б могли служити підставою для продовження тримання ОСОБА_5 під вартою, в тому числі ризики переховування від суду та вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, зважаючи на те, що у своєму клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор, обґрунтовуючи наявність заявлених ним ризиків, посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_5 вже переховувався від суду та був оголошений у розшук, захисник звертає увагу на факти, які, на його думку, свідчать про те, що ОСОБА_5 не переховувався і не мав наміру переховуватися від суду.

По-перше, ОСОБА_5 неодноразово заявляв про те, що він не отримував судових повісток у справі № 753/17695/20 у той період, про який зазначається в ухвалі суду, відповідно до якої його було оголошено у розшук.

По-друге, окрім ОСОБА_5 , обвинуваченою у справі № 753/17695/20 проходила ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та також перебувала у розшуку. Знайшовши тіло останньої, обвинувачений ОСОБА_5 не тільки викликав поліцію, а й надавав відповідні свідчення, що, на думку захисника, також свідчить про те, що обвинувачений не ухилявся від явки до суду, оскільки обвинувачений не побоявся спілкування з поліцією, будучи у розшуку та не приховував інформації про свою особу.

По-третє, ОСОБА_5 певний час був наркозалежним та проходив лікування за спеціальною метадоновою програмою, а тому мав регулярно відвідувати лікувальний заклад, що передбачає пересування вулицями міста, де його неодноразово зупиняли працівники поліції для перевірки документів, однак жодного разу його не затримували, незважаючи на те, що він перебував у розшуку.

По-четверте, після повномасштабного вторгнення РФ в Україну, ОСОБА_5 міг скористатися ситуацією та виїхати за межі Києва та Київської області, однак він цього не зробив, оскільки його затримали вдома, за місцем реєстрації, після того, як він відчинив двері поліції.

Враховуючи вищенаведене, захисник вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається сторона обвинувачення та якими суд мотивує свою ухвалу про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у даному провадженні відсутні, оскільки вони носять характер припущення та засновані на ситуації, яка мала місце у минулому та була пов`язана з неявкою обвинуваченого до суду, яку він допустив несвідомо та про яку шкодує.

Приймаючи до уваги ці та інші, наведені у скарзі обставини, в тому числі вимоги Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також те, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має неповнолітнього сина, захист вважає, що утримання обвинуваченого під вартою є необґрунтованим, оскільки жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України не доведений, а доводи, на які прокурор посилається у своєму клопотанні, носять характер лише припущень.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього та просили її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу, як це передбачено ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання щодо продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що стороною обвинувачення, не було надано доказів на підтвердження існування заявлених ризиків, а тому оскаржувана ухвала суду є незаконною та необґрунтованою,не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, оскільки встановлені судом апеляційної інстанції обставини даного кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, не дозволяють зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом першої інстанції, при продовженні обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не були враховані факти, наведені у скарзі, які, на думку сторони захисту, свідчать про відсутність заявлених прокурором та наведених в оскаржуваній ухвалі суду ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також залишені поза увагою дані про особу обвинуваченого, також не спростовують висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м'які запобіжні заходи, окрім тримання під вартою, на даний час, не здатні забезпечити уникнення ризиків переховування обвинуваченого від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень та гарантувати його належну процесуальну поведінку.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають право поваги до особистої свободи (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 до 02 вересня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника останнього - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 04 липня 2023 року, відповідно до якої суд продовжив строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 02 вересня 2023 року включно, - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ ____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 753/17695/20

Номер провадження: 11-кп/824/4293/2023

Категорія: ч. 3 ст. 185КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1