БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/901/23
Провадження №1-кс/497/308/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.04.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2023 року прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000044 від 25.04.2023 року, за попередньою правовою кваліфікацією ч.4 ст.358 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що Сектором дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000044 від 25.04.2023 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 25.04.2023 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 25.04.2023 о 01:00 годині в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Виноградівка» на виїзд з України, громадянин України ОСОБА_4 надав тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідку військово-лікарської комісії, що містять ознаки підробки.

В ході проведеного 25.04.2023 огляду місця події виявлено та вилучено тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано 24.02.2023 та довідку військово-лікарської комісії за вих. № 27/119 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які упаковано у полімерний сейф - пакет Національної поліції України INZ2057961.

По твердженню прокурора вказані документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано 24.02.2023 та довідка військово-лікарської комісії за вих. № 27/119 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є предметом вказаного кримінального правопорушення та в поряду ст. 98 КПК України, вилучені документи визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000044.

На даний час, орган досудового розслідування вважає за доцільне дослідити вказану документацію найбільш детально, з залученням відповідних експертиз.

У зв`язку з викладеним, та тим що на думку органу дізнання вилучені документи, є предметом вказаного кримінального правопорушення, в поряду ст. 98 КПК України, вилучені документи визнані речовими доказами по кримінальному провадженню №0000044.

З метою забезпечення належного збереження вилученого майна, прокурор вважав за необхідне застосувати заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно.

Прокурор до суду не з`явилась, подала заяву, якою наполягала на арешті майна та просила розглядати клопотання у її відсутність (а.с.21).

Особа у якої вилучено майно ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак надав заяву, якою просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора в зв`язку з тим, що вилучені документи не є підробними та просив розглядати справу у його відсутність (а.с.31).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню на підставі наступного.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

За змістом ст. 170 КПК України … арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 зазначеної ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд, відповідно до вимого ч. 2 ст. 173 КПК України, повинен враховувати, в тому числі, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах), а також на припущеннях.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому КПК. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу є недопустимими.

За наслідками розгляду клопотання прокурора встановлено, що Начальником СД Болградського РВП в Одеській області ОСОБА_5 25.04.2023 року проведено огляд місця події, за результатами якого виявлено та вилучено: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано 24.02.2023 та довідку військово-лікарської комісії за вих. № 27/119 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які упаковано у полімерний сейф - пакет Національної поліції України INZ2057961 (а.с.12-13).

25.04.2023 року постановою Начальника СД Болградського РВП в Одеській області ОСОБА_5 було визнано зазначене тимчасово вилучене майно речовими доказами (а.с.16).

Разом з цим, на запит начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 від 25.04.2023 року, на час розгляду даного клопотання прокурора, було отримано відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка надіслана засобами поштового зв`язку «Нова Пошта» (а.с.29), з якої вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , та був виключений з військового обліку на підставі висновків військово-лікарняної комісії за №27/119 від 20.02.2023 року (а.с.26).

Разом з цією відповіддю надано довідки ВЛК на ОСОБА_4 (а.с.27-28).

Повідомлено, що тимчасове посвідчення за № НОМЕР_1 видане 24.02.2023 року ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Тобто, вилучені органом досудового розслідування документи на ім`я ОСОБА_4 є справжніми (а.с.26).

Також, з наданої слідчому судді копії паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що він неодноразово, під час війни перетинав державний кордон України, востаннє 15.04.2023 року, що свідчить про те, що в ОСОБА_4 наявні законні підстави для перетину кордону (а.с.33).

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про дійсність та законність вилучених документів: тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видане 24.02.2023 року та довідки військово-лікарської комісії за вих. №27/119 від 20.02.2023 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що об`єктивно свідчить про відсутність підстав для арешту вилучених документів, в зв`язку з їх неправомірним вилученням під час проведення огляду місця події, оскільки вилучене майно не відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

А також в розумінні ч.2 ст.173 КПК України відсутні законні правові підставу для арешту зазначеного вилученого майна та можливість його використання як доказу у даному кримінальному провадженні.

Дані обставини спростовують твердження прикордонників 17 Прикордонного закону імені полковника ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо виявлення ознак підробки в перелічених документах:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано 24.02.2023;

- довідки військово-лікарської комісії за вих. № 27/119 від 20.02.2023 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно безпідставне та задоволенню не підлягає.

Згідно ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 214, 223, 227, 233, 234, 236, 370 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню№0000044 від 25.04.2023 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.4 ст.358 КК України відмовити.

Зобов`язати прокурора та/або сектор дізнання негайно повернути ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучене у нього майно:

- тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , яке видано 24.02.2023 року;

- довідку військово-лікарської комісії за вих. №27/119 від 20.02.2023 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1