Справа № 308/4105/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/191/23 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2023.

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів, щодо: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, відомості про які 03.06.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140.

Досудовим розслідуванням встановлено, що за час перебування в ДУ № 9 «Закарпатська установа виконання покарань № 9», ОСОБА_6 почав підтримувати та пропагувати «злодійські традиції», не бажаючи ставати на шлях виправлення, тобто процесу позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, не підкорюючись вимогам чинного законодавства України, що визначають порядок утримання та відбуття покарань ув`язненими в місцях позбавлення волі, правилам поведінки в місцях позбавлення волі, а також загальноприйнятим правилам поведінки в суспільстві, завдяки своїм особистим якостям здобув повагу та авторитет серед засуджених, як особа в статусі суб`єкта злочинного впливу.

Нехтуючи вказаними обов`язками засуджених та з метою здобуття і укріплення авторитету серед засуджених, ОСОБА_6 який утримується з 19.03.2020 у ДУ № 9 «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А, спонукав осіб, які трималися під вартою до встановлення між камерного зв`язку в тому числі з метою розповсюдження злочинного впливу, організації злочинних зібрань (сходок), азартних ігор, негативно впливав на осіб, які утримуються під вартою

-2-

або відбувають покарання у ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», втягував персонал вищевказаної установи у недозволені відносини, формував навколо себе групу ув`язнених негативної спрямованості серед яких розподілив сфери злочинного впливу. Внаслідок даних порушень, ОСОБА_6 здобув повагу і авторитет серед засуджених.

Маючи попередньо здобутий в місцях позбавлення волі авторитет, як особа яка веде «правильний» для «злодійських» традицій спосіб життя, у період тримання під вартою, ОСОБА_6 в умовах ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», має статус особи, яка є кримінальним авторитетом серед осіб, що утримуються у вказаній установі, тобто уповноваженим наглядати за дотриманням загальноприйнятих в злодійських колах неписаних законів та правил поведінки, в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», яка розташована за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А.

Користуючись своїм кримінальним авторитетом ОСОБА_6 , з метою контролю за поведінкою засуджених та дотримання ними «злодійських традицій», контролю за матеріальним забезпеченням, накопиченням та утримання грошових коштів, майна чи інших активів (доходів від них) у житловій зоні та території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань №9)», тобто «общаку», шляхом організації та контролю доставки і розподілу заборонених предметів до установи, збору коштів від засуджених, а також шляхом організації та проведення азартних ігор для подальшого розподілу зібраних коштів.

Після припинення злочинного впливу організованого колишнім смотрящим за ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» ОСОБА_10 (у зв`язку з його переводом 17.05.2022 в іншу установу), з метою встановлення та поширення свого злочинного впливу на засуджених, які відбували покарання в даній установі, ОСОБА_6 у період часу з 17.05.2022 по теперішній час, встановив та підтримував встановлені злодійські правила поведінки серед засуджених та вимагав безумовного їх дотримання вказаними особами. Будь який спротив дотриманню встановлених злодійських правил поведінки негайно подавлявся як ним особисто, так і іншими наближеними до нього та визначеними ним засудженими, шляхом застосування фізичного та психологічного насильства. Також, ОСОБА_6 мав право вирішувати спори, які виникали між засудженими і призначати покарання, разом з іншими кримінальними авторитетами контролював усі надходження та розтрату коштів «общаку» за: організацію і доставку заборонених речей, заборонених речовин до установи виконання покарань, проведення азартних ігор, контролював надходження тютюнових виробів та їх розподіл серед засуджених.

Встановивши та поширивши з 17.05.2022 по теперішній час свій злочинний вплив на засуджених, які утримувалися в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», ОСОБА_6 завдяки здобутому авторитету та особистим якостям сприяв, спонукав та координував злочинну діяльність в умовах установи виконання покарань, тобто способу існування певної частини суспільства, її життєзабезпечення у відповідності до «злодійських традицій», проводив зібрання, при цьому вирішував хто має право бути присутнім під час такого зібрання та виконував наступні функції: був одним із авторитетів, які прийняли на себе всю повноту неформальної влади на території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», маючи статус «Бродяги» серед засуджених в період з 17.05.2022 по теперішній час підтримував раніше встановлені злодійські правила поведінки засуджених у відповідності до «злодійських законів» та спонукав і забезпечував їх дотримання засудженими; брав участь у призначенні інших осіб, які користувались авторитетом та мали вплив серед інших ув`язнених, з метою виконання його вказівок; контролював забезпечення та надходження на територію установи виконання покарань заборонених для користування предметів, речей, речовин,

-3-

грошових коштів та їх розподіл серед засуджених; здійснював збір із засуджених та розподіл коштів, забезпечував наповнення «общаку», тобто фонду взаємодопомоги в злодійському середовищі; був одним із організаторів та контролював азартні ігри на території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», як одне з джерел отримання грошових коштів; визначав злочинну касту, в якій мав перебувати засуджений; вирішував спори, які виникали між ув`язненими та засудженими з точки зору неписаних кримінальних «законів», «по поняттям», виступаючи в таких випадках в ролі «мирового судді», а також між засудженими та особами поза межами установи, вів переговори від імені засуджених та визначав обґрунтованість претензій, а також приймав рішення про необхідність покарання винуватця та яким воно буде; брав участь у зборі та розподілі матеріального забезпечення у засуджених для розподілу на власний розсуд у житловій зоні установи та дисциплінарному ізоляторі, використовував такий розподіл, у тому числі, як покарання та заохочення; проводив співбесіди із засудженими, які прибували до подальшого відбування покарання в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», доводив до них свої вимоги утримання та визначав, до якої касти буде відноситись засуджений; користуючись повнотою неформальної влади на території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», серед засуджених під статусом «Бродяги», здійснював вплив на ув`язнених з метою їх переведення до інших камер.

03.12.2022 приблизно о 14 год 37 хв, з метою перерозподілу сфер злочинного впливу в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», ОСОБА_6 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_11 »), знаходячись в кімнаті психологічного розвантаження організував злочинне зібрання (сходку) в якому, окрім нього активну участь прийняли ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачений за ч. 3 ст. 189 КК України, має статус «Бродяги»; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кримінальне прізвисько « ОСОБА_14 », обвинувачений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , кримінальне прізвисько « ОСОБА_16 », обвинувачений за ч. 4 ст. 187 КК України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кримінальні прізвиська « ОСОБА_18 » та « ОСОБА_19 », обвинувачений за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 115 КК України (являється «смотрящим по корпусу УВП»), ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинувачений у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 345, ч. 1 ст. 342, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185 КК України, в ході якого учасники між собою обговорили та скоординували збір та розподіл матеріальних благ, отриманих від карточних азартних ігор, обговорили питання, недостатнього наповнення злочинного «общаку» одним із засуджених, та його подальше наповнення, шляхи постачання заборонених речей в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», протидію законному режиму, який діє в установі виконання покарань.

Окрім того, ОСОБА_6 за участі вищевказаних осіб, повторно організував злочинне зібрання 11.02.2023 приблизно о 17 год 46 хв, знаходячись всередині камери № 21 ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», в ході якого учасники між собою вирішували питання надання статусу так званого «Бродяги» одному із учасників злочинної сходки та наділення його певними правами і обов`язками у злочинному середовищі всередині ДУ «Закарпатська УВП № 9», обговорили питання наповнення та розподілу матеріальних благ злодійського «общака» всередині установи виконання покарань, шляхи постачання заборонених речей, протидія законному режиму в установі виконання покарань.

Поруч з тим, 13.02.2023 приблизно о 21 год 56 хв, з метою перерозподілу сфер злочинного впливу в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», ОСОБА_6 (кримінальне прізвисько « ОСОБА_11 »), знаходячись всередині прогулянкового дворику № 5 ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А, організував злочинне зібрання (сходку), шляхом використання засобів -

-4-

мобільного телефону, в якому прийняли участь, окрім нього, ОСОБА_20 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та особа, яка має підвищений статус злочинного впливу ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , («злодій в законі», кримінальне прізвище « ОСОБА_22 »), в ході якого учасники між собою обговорили конфліктну ситуацію між ОСОБА_6 та ОСОБА_17 , питання збору та «общаку» осіб, які приймають участь в такому зборі в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», та надання статусу так званого «Бродяги» ОСОБА_23 , наділення його певними правами і обов`язками у злочинному середовищі всередині ДУ «Закарпатська УВП № 9».

21.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в тому числі у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також зазначено, що ОСОБА_6 з 19.03.2020 утримується в ДУ № 9 «Закарпатська установа виконання покарань № 9», за адресою м. Ужгород, вул. Довженка, 8 А. Також є підстави вважати, що підозрюваний буде здійснювати тиск та вплив на можливих свідків вчинення кримінальних правопорушень, чинити на них психологічний тиск чи здійснювати фізичний вплив щоб вони змінили або відмовився від своїх показів, або схилити їх до дачі неправдивих показань про обставини вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, продовжувати вчиняти злочинний вплив на території ДУ Закарпатська УВП № 9, може намагатися дезінформувати та налаштувати ряд утримуваних, продовжуючи свої злочинні наміри з метою вчинення протидії законним вимогам адміністрації установи, котрі будуть виражатися в актах групової непокори, заявах утримуваних на голодування, групових вчиненнях самоушкодження та інших діях. Окрім того, враховуючи, що досудове розслідування ще триває, а відтак ОСОБА_6 використовуючи свій злочинний авторитет може впливати на ще невстановлених та не допитаних про обставини кримінального правопорушення свідків, які будуть залучені у кримінальному провадженні при проведенні слідчих дій та до проведення судових експертиз. ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тобто перешкодити встановленню та подальшій явці свідків до органу досудового розслідування та в суд, для проведення слідчих дій та дачі показів. Також ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1 та ч. 1 ст. 255-2 КК України, та є відомим той факт, що останній на час розгляду клопотання відбуває покарання у Закарпатській УВП № 9, у зв`язку з чим відсутні підстави для застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки. При цьому слідчий суддя звернув увагу на те, що порядок перебування в умовах відбування покарання ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» забезпечується адміністрацією установи. На переконання слідчого судді, заявлені в клопотанні слідчого обставини поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , який фактично перебуває в умовах тримання під вартою не заслуговують на увагу.

В апеляційній скарзі, прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 31.03.2023 та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою. В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано

-5-

підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна. Також є встановленими наявність ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують необхідність обрання ОСОБА_6 саме такого запобіжного заходу, а саме: незаконного впливу на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Даний ризик прокурор обґрунтовує тим, що у вказаному кримінальному провадженні є необхідність у допиті осіб в якості свідків з обставин, що мають значення для кримінального провадження, які відомі підозрюваному, у тому числі тих, які ще не допитані з об`єктивних причин, та будуть допитані у ході подальшого досудового розслідування. Також є існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, продовжувати вчиняти злочинний вплив на території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9» з метою дезінформувати та налаштувати ряд утримуваних у ній осіб задля вчинення протидії законним вимогам адміністрації установи, котрі будуть виражатися в актах групової непокори, заявах утримуваних осіб на голодування, групових учиненнях самоушкодження та інших протиправних діях та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. Прокурор просить враховуючи статус ОСОБА_6 у злочинному світі, який перебуває у статусі «Бродяги», останній може продовжити поширювати злочинний вплив серед засуджених та ув`язнених на території ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9». Просить звернути увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_6 є обвинуваченим у кримінальних провадженнях № 0000033 від 08.02.2020 за ст. 28, ст. 348, ч 4 ст. 296 КК України та № 0003440 від 10.12.2017 за ч. 3 ст. 146 КК України, які перебувають на розгляді Свалявського районного суду Закарпатської області та Ужгородського міськрайоного суду Закарпатської області відповідно. При цьому, у жодному із зазначених кримінальних проваджень, в останнього відсутній будь-який діючий запобіжний захід. Крім того, вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 189 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 роки, який 20.03.2023 набрав законної сили. Відповідно до ст. 12 КК України зазначений злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, а відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до особи, засудженої до покарання за умисний тяжкий злочин, у випадку відбуття нею не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом. Відповідно до вищевказаного вироку, строк відбування покарання ОСОБА_6 слід рахувати з 19.03.2023, а тому засуджений має право подати клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання після спливу 2 років 8 місяців з моменту відбуття покарання, що вже фактично настав. При цьому, просить врахувати і те, що відповідно до ч. 1 Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1769/5 від 14.06.2019, в слідчих ізоляторах перебуваються засуджені - особи, вперше засуджені до позбавлення волі за нетяжкі чи тяжкі кримінальні правопорушення, які на підставі статті 89 КВК залишені у СІЗО для роботи з господарського обслуговування; особи, засуджені до обмеження волі, які на підставі статті 57 КВК підлягають направленню до місця відбування покарання; особи, засуджені до арешту, позбавлення волі, довічного позбавлення волі, вироки щодо яких набрали законної сили і які на підставі статті 87 КВК підлягають відправленню до установ виконання покарань; засуджені, вироки щодо яких набрали законної сили, які на підставі статті 90 КВК тимчасово залишені в СІЗО або переведені до СІЗО з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або виправної колонії; особи, вироки щодо яких набрали законної сили, які відповідно до статті 88 КВК України

-6-

переміщуються під вартою з однієї установи до іншої. Враховуючи те, що ОСОБА_6 є особою, засудженою за вироком суду за вчинення умисного тяжкого кримінального правопорушення, останній може у будь-який час бути переміщений до іншої установи виконання покарань за межі області для відбуття покарання за вироком суду, що негативно вплине на виконання завдань кримінального провадження. Крім того, зазначає, що раніше за клопотанням засудженого ОСОБА_6 ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.07.2022 йому замінено невідбуту частину покарання більш м`яким видом покарання, а тому останній вживає спроби покинути установу виконання покарань, в якій перебуває, а враховуючи те, що злочини, які інкримінуються Дребітку Є. В є тяжким та особливо тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного ОСОБА_6 у подальшому, після розгляду та задоволення аналогічних клопотань, перебуваючи на волі, переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи вищенаведене, на думку сторони обвинувачення, інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальні поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні та не буде ефективним. Також прокурор з посиланням на положення ч. 3, 4 ст. 183 КПК України просить не визначати розмір застави при застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурора захисник-адвокат ОСОБА_7 вказує на її безпідставність й невмотивованість. Вважає, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, жодним доказом не підтверджені та є лише припущеннями. Більш того, підозрюваний знаходиться в Закарпатській УВП № 9, в якій відбуває покарання за попереднім вироком, де перебуває під особливим наглядом та контролем, тому посилання прокурором на доведеність вищевказаних ризиків є абсурдним. Вважає, що доводи прокурора про наявність мети застосування запобіжного заходу є необґрунтованими, а обгрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України не доводиться належними та допустимими доказами. В зв`язку з наведеним, просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 31.03.2023 без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників-адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які заперечили апеляційну скаргу прокурора, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2023 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СУ ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, відомості про які 03.06.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000140.

-7-

21.03.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України.

31.03.2023 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-8-

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СУ ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього такого запобіжного заходу в клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Що стосується доводів прокурора про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, то колегія суддів зазначає про наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення у судовому засіданні не доведено наявність підстав вважати існуючим ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки доказів про можливість такого впливу чи його здійснення не було надано як слідчому судді під час розгляду клопотання, так і суду апеляційної інстанції, у зв`язку з чим вказаний ризик за змістом є виключно припущенням.

Обґрунтування, які викладені прокурором в апеляційній скарзі, не доводять наявність ризику п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтвердженні будь-якими доказами, а лише мають загальне формулювання про можливість вчинення підозрюваним таких дій.

Крім того, враховуючи відсутність доказів на підтвердження конкретних фактів, які б вказували на те, що ОСОБА_6 вчинив чи ймовірно вчинить дії на створення перешкод у встановленні обставин, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо відсутності існування ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Більш того, з часу розгляду клопотання до часу апеляційного розгляду прокурором не надано доказів на підтвердження неналежної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , яка б перешкоджала досудовому розслідуванню та встановленню істини у кримінальному провадженні щодо нього та свідчили б про наявність ризиків, передбачених п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, обґрунтування, які викладені прокурором в апеляційній скарзі та надані в судовому засіданні суду апеляційної інстанції не доводять наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки вони не підтвердженні будь-якими доказами, а лише мають загальне формулювання про можливість вчинення підозрюваним таких дій, у зв`язку з чим вказані ризики за змістом є виключно припущенням.

-9-

Колегія суддів вважає, що з урахуванням обставини кримінального провадження та відсутності заявлених слідчим у клопотанні ризиків, передбачених п. 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Колегією суддів також враховується і те, що слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання у Закарпатській УВП № 9 за вироком Мукачівського міськрайоного суду Закарпатської області від 24.09.2020, тобто в рамках іншого кримінального провадження, який перебуває під наглядом та контролем адміністрації ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9», що по суті унеможливлює здійснення ним незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином чи продовження протиправної діяльності та забезпечить його належну процесуальну поведінку.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

Наведені прокурором в апеляційній скарзі доводи про наявність відповідних ризиків, а саме спроб ОСОБА_6 здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України на думку колегії суддів, також є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження цього до клопотання не надано, натомість твердження прокурора про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою як превентивного заходу для запобігання фактично вчинення інших кримінальних правопорушень в майбутньому у даному випадку, є голослівними, тому також не заслуговують на увагу.

Інші доводи прокурора, наведені в апеляційній скарзі, зокрема, про можливі наміри підозрюваного, направлені на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, відправлення до установ виконання покарань за межі області для відбуття покарання за вироком суду, чи здійснення можливих спроб підозрюваним покинути установу виконання покарань, в якій перебуває, не можуть розцінюватись як підстави для утримання його під вартою, оскільки за відсутності доведеності всіх обставин, передбачених ч.2 ст.194 КПК України, в даному кримінальному провадженні значення не мають.

Таким чином, за недоведеності підстав застосування запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, слідчий суддя правильно відмовив у задоволенні клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Частина 2 статті 194 КПК України визначає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Частина 3 та 4 статті 194 КПК України допускають застосування запобіжного заходу, але за обов`язкового доведення обставини, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Виходячи з положень ст. 194 КПК України, запобіжний захід не може бути застосований без наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор.

За таких обставин, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 є безпідставним, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, в контексті

-10-

зазначеного кримінального провадження немає, а тому на думку колегії суддів висновок слідчого судді про відсутність достатніх підстав для задоволення клопотання про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованим.

На даний час законних підстав для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу в виді тримання під вартою, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку передбаченому КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не доведено необхідності застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді від 31.03.2023 - без змін.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2023, щодо ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255-1, ч. 1 ст. 255-2 КК України, -без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді