печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року.

У вимогах даної скарги адвокат просить: зобов`язати слідчого ГСУ НП України або уповноважену особу зазначеного органу повернути вилучені речі, які належать ОСОБА_4 та його працівникам - ОСОБА_4 , або його адвокату ОСОБА_3 , а саме: 24 системних блоків, 1 ноутбук, 24 клавіатури, 25 навушників, 24 монітори, блокноти з записами, 1 wi-fi роутер, 12 мобільних телефонів.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 19.05.2023 року у кримінальному провадженні № 0001254, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2023 року проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході здійснення якого виявлено та вилучено майно, згідно з протоколу обшуку. Так вилучене майно належить ОСОБА_4 та його працівникам, які не мають статусу підозрюваних або обвинувачених у даному кримінальному провадженні та перебувають у статусі третьої особи та внаслідок вилучення майна позбавлені можливості користуватися ним. Вилучене майно не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не зберегло на собі його сліди та не містить інших відомостей, які можуть бути використані, як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже, воно підлягає поверненню його законному володільцю.

У судове засідання адвокат не з`явився, про розгляд скарги повідомлявся належним чином, проте подав клопотання про розгляд скарги у його відсутність, вимоги скарги підтримав, просив її задовольнити.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явилися, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Вивчивши скаргу та дослідивши письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0001254 від 21.11.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 11.05.2023 року у справі № 757/19231/23-к надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та вилучення речей та документів, що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, відповідно до переліку визначеного в ухвалі слідчого судді.

19.05.2023 року на підставі вищевказаної ухвали проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході здійснення якого виявлено та вилучено майно відповідно до протоколу обшуку та про повернення якого просить заявник.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України, зокрема, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Проте, в ухвалі слідчого судді від 11.05.2023 року у справі № 757/19231/23-к не визначено індивідуальних ознак речей, які орган досудового розслідування вправі вилучити за результатами обшуку.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду. Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України, при обшуку слідчий, прокурор має право серед іншого, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Більше того, сам по собі факт надання дозволу на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення певних речей та документів, предметів і грошових коштів ще не вказують на те, що вилучені речі, предмети та документи відповідають критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167, ст. 98 КПК України. Зазначене також обґрунтовується тим, що у випадку вилучення майна, яке, за переконанням органу досудового розслідування, містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення чи здобуте злочинним шляхом, тощо, він не пізніше наступного робочого дня зобов`язаний звернутись до слідчого судді з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 171 КПК України про його арешт, довівши наявність обставин, визначених ст. 98, ч. 2 ст. 167, ст. 170 КПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

З доводів скарги вбачається, що орган досудового розслідування не звертався до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. ст. 170-172 КПК України про арешт вилученого під час проведення обшуків майна.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України/Офісу Генерального прокурора не надав слідчому судді рішення суду про арешт вилученого майна.

Зазначене дає підстави для висновку, що вилучене у ході обшуку майно має режим тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст.169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу.

Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Отже, за відсутності судового рішення про арешт вилученого майна згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, воно вважається тимчасово вилученим та підлягає негайному поверненню володільцю.

Крім того, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_4 та його працівникам у рамках кримінального провадження не було повідомлено про підозру.

Згідно з ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Враховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 3, 98, 100, 168, 169, 171, 173, 303, 305, 307, 309, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Скаргу - задовольнити.

Зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у кримінальному провадженні № 0001254 від 21.11.2022 року повернути ОСОБА_4 або його адвокату ОСОБА_3 , вилучені речі, а саме: 24 системних блоків, 1 ноутбук, 24 клавіатури, 25 навушників, 24 монітори, блокноти з записами, 1 wi-fi роутер, 12 мобільних телефонів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1