Справа № 945/1703/20
Провадження № 1-кс/487/2572/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.08.2023 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000201 від 11.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів пердбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України

встановив:

В провадженні судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 перебуває кримінальне провадження № 0000201 від 11.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів пердбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

27.07.2023 адвокат ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого звернувся до суду з заявою про відвід головуючого судді ОСОБА_5 від розгляду зазначеного кримінального провадження, посилаючись на те, що ним під час розгляду справи були допущені істотні порушення норм процесуального права, пп. а, г п. 1 ч. 1 ст. 106 ЗУ "Про судоустрій та статус суддів", незаконно відмовлено в задоволенні клопотання сторони захисту щодо призначення додаткової комплексної судової автотехнічної по дослідженню обставин і механізму ДТП та транспортно-трасологічної експертизи, що викликає сумнів в його об`єктивності та неупередженості.

Особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, суддя ОСОБА_5 до суду не з`явилися, будь яких письмових заяв від них до суду не надходило.

Вирішуючи питання щодо заявленого відводу, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. При здійснені правосуддя судді незалежні і підкоряються лише закону. Однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення, крім випадків, встановлених законом (ст.с т. 126, 129 Конституції України).

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 31.07.2023 було задоволено подання голови Миколаївського районного суду Миколаївської області та заяву про відвід направлено до Заводського районного суду міста Миколаєва для розгляду.

Відповідно до ст. 75 КПК України обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні є: 1) слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. 2) у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Перелік підстав для відводу судді, передбачений ст. 75 та ст. 76 КПК України, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з Коментарем до Кодексу суддівської етики, затвердженим рішенням Ради суддів України від 04 лютого 2016 року № 1, інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи - це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. Якщо у позивача по справі виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

У даному контексті, на думку ЄСПЛ, можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання даного судді у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Так відповідно до п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради Європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 року незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але із боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана. Одним із елементів довіри суспільства, в тому числі і учасників процесу до суду, є довіра складу суду вирішувати спір, що унеможливить в подальшому сумніватись у винесенні справедливого, законного та об`єктивного рішення суду.

Довіра з формуванням суспільної думки націлена на правомірні очікування з боку громадськості певної моделі поведінки від суддів, що втілюється в ефективному відправленні судочинства та виступає мірою реалізації завдань справедливого суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мироненко та Мартенко проти України» зазначив, що наявність безсторонності має визначатися для дотримання п.1 ст.6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечив суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його неупередженості», є оціночними, використання яких залежить від правосвідомості особи, яка їх застосовує та з`ясовує їх сутність, виходячи зі свого внутрішнього переконання.

З системного аналізу положень закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Водночас для того, щоб ці обставини були покладені в основу заяви про відвід, вони повинні бути доведеними.

З матералів справи вбачається, що адвокат ОСОБА_3 фактично не погоджується з процесуальним рішенням судді, прийнятим у ході розгляду кримінального провадження, при розгляді клопотання про призначення додаткової експертизи, але зазначене не підтверджує існування обставин, що викликають сумніви в неупередженості та об`єктивності судді та не може бути підставою для відводу.

Інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості або об`єктивності судді при здійсненні правосуддя у даній справі, заявником не наведено.

Разом з тим, суд враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» (заява № 33958/96) та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (заява № 33949/02), у пунктах 43 та 50 яких відповідно зазначено, що особиста безсторонність судді резюмується, поки не надано доказів протилежного.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000201 від 11.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів пердбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України.

Керуючись ст. 75-81 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 , про відвід судді Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_5 від розгляду кримінального провадження № 0000201 від 11.07.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів пердбачених ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1