КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/824/3275/2023 Категорія: ч. 4 ст. 185 КК України
ЄУН: 361/298/23 Суддя у І інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального № 0002076 за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Києва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працевлаштованої, не депутат, не інвалід, маючої на утримані малолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_9 захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_6 визнана винуватою у тому, що 18 вересня 2022 року, приблизно о 23.33 годині, перебуваючи у приміщені автозаправної станції «ОККО», яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Переяславський шлях, будинок 131, звернула свою увагу на алкогольний напій, а саме лікер «Jagermeister», який знаходився на верхній полиці стелажу вказаної автозаправної станції, після чого у ОСОБА_6 виник умисел, направлений на таємне викрадення вказаного майна.

Того ж дня, а саме 18 вересня 2022 року, приблизно 23.34 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні автозаправної станції «ОККО», яка знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари вулиця Переяславський шлях, будинок 131, в умовах воєнного стану, який введено на території України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 № 2102-ІХ, продовжений Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ та Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 25 серпня 2022 року № 2500-ІХ, реалізуючи свій умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи їх негативні наслідки, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, зі стелажу вказаної автозаправної станції, таємно викрала лікер «Jagermeister», об`ємом 1,75 л, вартістю 708,71 грн., належний TOB «ОККО-ДРАЙВ», а саме взяла до рук вказаний алкогольний напій та поклала у рюкзак, який мала при собі, після чого, разом із викраденим майном залишила місце вчинення кримінального правопорушення, не розрахувавшись за товар, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними незаконними діями ОСОБА_6 завдала ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» майнової шкоди на суму 708,71 грн.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок змінити в частині призначеного покарання, визнавши додатково, відповідно до ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують її покарання, окрім тих, що вже зазначені у Вироку, невелику суспільну небезпеку злочину; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, призначити ОСОБА_6 із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України за ч. 4 ст. 185 КК України 1 рік обмеження волі; на підставі ст. 75 КК звільнити від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зазначених у Вироку. В іншій частині вирок залишити без змін.

Захисник зазначає, що апеляційна скарга подається у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через суворість; у зв`язку з незастосуванням судом закону, який підлягає застосуванню, а саме ч. 1 ст. 69 КК України.

Захисник акцентує увагу на тому, що ОСОБА_6 є раніше не судимою особою, а злочин, за який засуджено обвинувачену, є ненасильницьким. Окрім того, суд першої інстанції у Вироку вказав, що обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої, не встановлено, та зазначив обставини, які, у відповідності до ст. 66 КК України, пом`якшують вину обвинуваченої - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Однак, захисник вважає, що у ОСОБА_6 є більше пом`якшуючих вину обставин, а саме: суспільна небезпека внаслідок вчиненні даного злочину є невеликою, оскільки предметом злочину є одна пляшка алкоголю вартістю 708 грн. 71 коп.; обвинувачена має на утриманні малолітню дитину 2021 року народження, у зв`язку з воєнним станом та зайнятістю вихованням своєї дитини не могла знайти собі роботу, та їй бракувало матеріальних коштів.

Захисник вважає це обставиною, яка пом`якшує покарання, а саме ч. 1 п. 5 ст. 66 КК України - вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин.

Окрім того, захисник зазначає, що до оголошення воєнного стану на території України, тобто до 24-го лютого 2022 року, даний злочин, за яку засуджено обвинувачену, кваліфікувався б за ч. 1 ст. 185 КК України, яка містить іншу санкцію, аніж ч. 4 ст. 185 КК України.

Представник потерпілої юридичної особи та обвинувачена, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, будь-яких заяв та клопотань не подали.

Зважаючи на позицію учасників апеляційного розгляду, положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і ніким з учасників апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, є правильною.

Висновки суду в частині доведення винуватості, кваліфікації дій обвинуваченої не оспорюються жодним з учасників кримінального провадження.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги про суворість призначеного обвинуваченій покарання, то колегія суддів вважає їх непереконливими.

Так, відповідно до змісту положень ст. 50 КК Українипокарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а й повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Згідно з загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався наведених вимог закону.

Вирішуючи питання про призначенні обвинуваченій виду та розміру покарання, суд врахував характер і ступінь тяжкості злочину, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченої, яка повністю визнала свою вину, щиро розкаялася в скоєному, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, представник потерпілого поклалась на розсуд суду щодо призначення покарання.

Обвинувачена сприяла активному розкриттю злочину, що полягає у наданні викривальних показів.

Крім того, судом враховано, що обвинувачена має на утриманні малолітнього сина, з яким проживає, не зловживає спиртними напоями, офіційно не працевлаштована, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, дає критичну оцінку своїм діям, кається в скоєному.

Також судом враховано, що санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, що відповідно до положень ст. 12 КК України, свідчить про вчинення обвинуваченою тяжкого злочину.

Судом враховані обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку за доцільне призначити покарання обвинуваченій у виді позбавлення волі строком на п`ять років.

Водночас, судом підстави для застосування положення ст. 69 КК України не встановлені.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зауважує, що судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій враховані й ті обставини, на неврахування яких посилається захисник в апеляційній скарзі.

При цьому колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції обставин, які, на думку захисника, пом`якшують покарання, - невелику суспільну небезпеку злочину; вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставин, оскільки викрадення алкогольного напою, який не є життєво необхідним, у період, коли в країні введено воєнний стан, спростовують наведені захисником обставини.

Окрім того, колегія суддів враховує, що відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується, серед іншого, до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Захисник в апеляційній скарзі просить пом`якшити покарання обвинуваченій, застосувавши положення ст.. 69 КК України, та призначити їй покарання у виді обмеження волі на 1 рік, що не ґрунтується на вимогах закону, оскільки обвинувачена має сина, 2021 року народження, а, відтак, до неї не може бути застосоване покарання у виді обмеження волі.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції призначив обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, з дотриманням вимог закону.

При цьому, суд першої інстанції, врахувавши фактичні обставини вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, зокрема, характер діяння, обстановку, спосіб і місце його вчинення, з урахуванням форми, ступеня вини, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченої до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, та характеризують поведінку останньої після вчинення кримінального правопорушення, індивідуальних особливостей обвинуваченої, зокрема, способу життя, характеризуючи її данні, вік, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих відповідальність обставин, на переконання колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку, що вищенаведені обставини свідчать про можливість призначення обвинуваченій покарання з іспитовим строком, оскільки її перевиховання ще можливе без ізоляції від суспільства, безпосередньо під наглядом державних органів влади, і таке покарання буде відповідати вимогам закону та особі винної, є необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нею нових злочинів.

В частині застосування до обвинуваченої положень ст. 75, 76 КК України, звільнення її від покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, не оспорюється захисником в апеляційній скарзі та жодним з учасників під час апеляційного розгляду.

Таким чином, за результатами апеляційного розгляду колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, особи обвинуваченої, дійшов обґрунтованого висновку про призначення їй покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 5 років, звільнивши останню від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням на неї обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, і таке покарання відповідає вимогам ст.. 50, 65 КК України, а тому підстави для зміни вироку в частині призначеного покарання, як про це просить захисник в апеляційній скарзі, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_6 - без задоволення, вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

______________________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4