ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи, надані у кримінальному провадженні №0000117 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 , поданою на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрану міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб, обчислюючи строк з 03.05.2023 року.

На вказане рішення суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 03 травня 2023 р. змінити й обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Свої апеляційні доводи обґрунтовував тим, що районний суд, ухвалюючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обмежився перерахунком та декларуванням норм процесуального права та практики Європейського суду з прав людини, а тому ухвала суду підлягає скасуванню.

Зазначив, що він позбавлений права на свободу вже більше одного року шести місяців, і за цей час сторона обвинувачення не спромоглась довести його провину або ж причетність до скоєння інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вказував, що суд першої інстанції не перевірив всі обставини справи та можливість обрання іншого запобіжного заходу, зокрема, ситуацію в країні, а також те, що на його утриманні перебуває неповнолітня дитина, наявності сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання та офіційної реєстрації, наявність додаткового доходу, попереднього місця роботи.

ЄУНСС: 727/10669/21 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_6

НП:11-кп/822/217/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: в порядку КПК України

Просив врахувати колегію суддів те, що він позбавлений свободи уже протягом тривалого періоду часу, його позитивну характеристику з ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», наявність додаткового доходу, сталих соціальних зв`язків, постійного місця проживання, зберігання паспорта в матеріалах кримінального провадження, наявність неповнолітньої дитини.

На думку апелянта, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби надасть змогу бути корисним для країни, а також надасть можливість бути призваним на військову службу.

Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи, що сторони кримінального провадження не заявили клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю, то розгляд апеляційної скарги здійснюється без них.

Заслухавши доповідь судді, який виклав суть ухвали суду першої інстанції та вимоги апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно зі ч.1 ст.404 КПК України, апеляційний суд переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 331 KПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно зі ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Із матеріалів провадження вбачається, що на розгляді у Шевченківському районному суді м. Чернівці перебуває кримінальне провадження №0000117 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2023 року було задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою строком на 60 днів.

З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, оскільки судом під час розгляду клопотання прокурора були в повній мірі досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, перевірено наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і вони виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , а тому твердження апелянта про формальність прийнятого рішення є безпідставними та необґрунтованими.

Так, районний суд обґрунтовано врахував характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , сукупність всіх обставин, передбачених ст.178 КПК України, та наявність доведених прокурором ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватись від суду, оскільки він обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень: за ч.2 та за ч.3 ст.185 КК України, одне із яких, відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким, а інше - тяжким злочином, при цьому неодноразово не з`являвся до суду без поважних причин.

Також об`єктивно існує ризики того, що, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може впливати на потерпілих чи свідків, оскільки такі ще не були допитані судом.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він не має постійного джерела доходу, офіційно не працевлаштований та офіційно не одружений, є особою раніше судимою та знову обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів, що свідчить про схильність до вчинення інших кримінальних правопорушень, а відтак існує ризик того, що перебуваючи на волі, він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

В ході судового розгляду справи не встановлено обставин, які б вказували, що обвинувачений став менш суспільно-небезпечним, а тому застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його правильну процесуальну поведінку під час розгляду даного кримінального провадження.

За таких обставин, існування вказаних ризиків в сукупності з даними про особу ОСОБА_5 вказують на наявність підстав для застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому колегія суддів погоджується із рішенням суду першої інстанції, що саме тримання під вартою спроможне забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а ризики зазначені в клопотанні прокурора не зменшилися та продовжують існувати, тому суд першої інстанції правильно продовжив обвинуваченому строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Що стосується доводів апелянта про те, що він має постійне місце проживання, на його утриманні перебуває неповнолітня дитина та те, що його паспорт зберігається в матеріалах кримінального провадження, то такі враховані апеляційним судом, проте вони не свідчать про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, або ж про існування міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, а тому не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Разом з цим, колегія суддів не погоджується з твердженнями ОСОБА_5 про те, що за місцем його попереднього утримання - ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» він характеризується позитивно, оскільки як вбачається із долученої до апеляційної скарги характеристики старшого інспектора відділу СВПР ДУ «Чернівецький СІЗО» ОСОБА_7 , затвердженої начальником ДУ ««Чернівецький слідчий ізолятор»», ОСОБА_5 за час утримання в установі характеризується посередньо.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 .

На підставі наведеного, керуючись ст. 177, 183, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 травня 2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 та ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3