Єдиний унікальний номер: 343/1150/23
Номер провадження: 1-кс/0343/304/23
У Х В А Л А

01 червня 2023 року м.Долина

Слідчий суддя Долинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю: секретаря судових ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , на рішення заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000159, внесеного 21.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України -

ВСТАНОВИВ:

26 травня 2023 року до Долинського районного суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_3 , на рішення заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 про відмову у його визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000159, внесеного 21.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України.

В обґрунтування доводів скарги скаржник ОСОБА_3 посилається на те, що 14.04.2023 ним було подано начальнику СВ відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 заяву про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ст. 288 та ч. 1 ст. 384 КК України, в якій він просив визнати його потерпілим, вручити йому пам`ятку потерпілого і роз`яснити права та обов`язки потерпілого.

Підставою звернення з вказаною заявою стали обставини, виявлені при розслідуванні кримінального провадження № 0000109, в якому йому оголошено підозру за ч. 1 ст. 286 КК України.

В процесі досудового розслідування, в тому числі шляхом додаткового допиту свідків, проведених за клопотанням сторони захисту встановлено, що частина дороги, де розвивалась ДТП, була мокрою та забрудненою глиною і брудом з каналізації, який має колір асфальтового покриття та якісно не відображається на фотографіях та відео, що є у справі. Бруд, який чомусь був поскладений на проїзній частині дороги внаслідок дорожніх робіт, був рознесений за колесами автомобілів в різні сторони дороги, що і послужило зменшенням зчеплення коліс пожежного автомобіля з дорогою, та стало причиною ДТП.

Також встановлено, що на дорожнє полотно при проведенні робіт глину та бруд з каналізації екскаватором викидував ОСОБА_6 , який не має посвідчення екскаваторника, не мав дозволу на проведення відповідних земляних робіт, відповідного шляхового листа, та ордера, як це передбачено діючими нормативними документами. Місце проведення земляних робіт не було належним чином обгороджено та позначено відповідними дорожніми знаками, як це передбачено Національним стандартом України, ДСТУ 8749:2017 Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт.

В процесі допиту, як свідок ОСОБА_6 , 16.08.2021 вказав, що працює водієм екскаватора у ТОВ «ПБС», однак вказана інформація ним же спростована, у процесі його повторного допиту 07.04.2023, де він вказав, що не працював в ТОВ «ПБС».

Також в процесі додаткових допитів зокрема, як свідка ОСОБА_7 , інспектора з безпеки руху ТОВ «ПБС», не підтверджено, що ОСОБА_6 працював в ТОВ «ПБС», та недостатньо даних, щоб стверджувати про те, що ОСОБА_6 проводились роботи на замовлення ТОВ «ПБС» на ділянці дороги, де сталося ДТП.

За неперевіреною інформацією сторони захисту, ОСОБА_6 , проводив роботи по облаштуванні каналізації до існуючої на даний час мийки автомобілів у місці ДТП, яка станом на 16.08.2021 була в стадії будівництва.

Вважає, ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ст. 288 КК України, а саме порушення нормативно-правових актів, норм і правил, що стосуються убезпечення дорожнього руху, вчинене особою, яка виконує такі роботи, оскільки це порушення спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Також вважає, що ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 384 КК України, так як 16.08.2021, будучи допитаний як свідок та попереджений слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання вказав, що працює водієм екскаватора у ТОВ «ПБС», а будучи додатково допитаний як свідок 07.04.2023, та попереджений слідчим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання вказав, що ніколи не працював в ТОВ «ПБС», та не має посвідчення екскаваторника, отже приховує дійсні обставини своєї роботи на місці ДТП та інших осіб, причетних до цих робіт, таким чином дає завідомо неправдиве показання органу, що здійснює досудове розслідування, штучно створюючи докази захисту в користь осіб, що організували роботи в районі ДТП з порушенням техніки безпеки.

Начальник слідства не вніс у встановленому законом порядку дані за його заявою в ЄРДР, що змусило його звернутись до слідчого судді із скаргою на його бездіяльність, та зобов`язання внести відповідні дані в ЄРДР.

На час розгляду його скарги слідчим суддею, слідчим до матеріалів справи долучено витяг з ЄРДР № 0000159 від 21.04.2023, за змістом якого встановлено, що в діях невстановленої особи, яка є відповідальною за проведення будівельних робіт 16.08.2021 в селищі Вигода, по вул. Д. Галицького, на ділянці дороги, де цього дня відбулась ДТП за участю автомобіля МАЗ н.з. НОМЕР_1 , вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 288 КК України, порушення норм і стандартів, що стосуються убезпечення дорожнього руху, вчинене особою, відповідальною за будівництво автомобільних доріг.

Ухвалою слідчого судді від 24.04.2023 скаргу сторони захисту задоволено частково, зобов`язано слідчого також внести в ЄРДР відомості щодо ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 384 КК України.

За матеріалами кримінального провадження № 0000109 начальнику слідства відомо, оскільки він є в складі групи слідчих, що 16.08.2021 в селищі Вигода, по вул. Д. Галицького, на ділянці дороги, де відбулась ДТП за участю автомобіля МАЗ н.з. НОМЕР_1 , яким управляв він, та внаслідок вказаних порушень при проведенні вищеназваних дорожніх робіт, через забруднення дороги і сталося вказане ДТП, в якому середньої степені тяжкості тілесні ушкодження отримали пасажири його автомобіля ОСОБА_8 ,та ОСОБА_9 . Також тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості отримав він, водій пожежного автомобіля, ОСОБА_3 , що підтверджується Висновком судово-медичного експерта № 53 від 21.01.2023, оригінал якого знаходиться в кримінальному провадженні № 0000109. Також йому завдано значної моральної шкоди, так як крім фізичних страждань, він отримав і моральні страждання, в тому числі через незаконне оголошення йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Звернувшись 24.04.2023 до начальника слідства із заявою про вчинення злочину, він просив визнати його потерпілим, однак відповіді на це не отримав. 27.04.2023 він звернувся із окремим клопотанням про визнання його потерпілим, однак не отримав відповідної постанови слідчого, отримавши 03.05.2023 тільки відписку від 02.05.2023 за підписом слідчого у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , про те, що він не має процесуального статусу особи, наділеної правом заявляти клопотання.

16.05.2023 він звернувся до начальника слідства з заявою, в якій просив визнати його потерпілим, вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в кримінальному провадженні № 0000159 від 21.04.2023, та надати йому відповідні витяги з ЄРДР.

Постановою слідчого в кримінальному провадженні ОСОБА_4 від 18.05.2023 відмовлено в задоволенні його заяви про визнання потерпілим, посилаючись на те, що інформація в ЄРДР внесена не на підставі його заяви про вчинення злочину, а на підставі інформації працівника поліції.

Вказане рішення слідчого оформлене чомусь у вигляді постанови про відмову у задоволенні клопотання, хоча він звертався із заявою, вважає незаконним таким, що підлягає до скасування слідчим суддею. Переконаний, що не має значення за чиєю інформацією внесені дані в ЄРДР, оскільки від вчиненого злочину саме у його в тому числі наявні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

Вважає, що слідчим прийнято незаконне рішення, яким відмовлено йому у визнанні потерпілим у вказаному провадженні, оскільки дії осіб, які забруднили дорожнє полотно і призвели до ДТП, так як керований нею пожежний спецавтомобіль, при виїзді на виклик на пожежу з включеною звуковою та світловою сигналізацією, під час дощу, втратив зчеплення з дорогою, потрапив в ДТП, в якій троє осіб отримали середньої тяжкості тілесні ушкодження, серед яких і він, як водій, що підтверджується висновком СМЕ № 53 від 21.01.2023, оригінал якого знаходиться в кримінальному провадженні № 0000109.

Скаржник ОСОБА_3 в судовому засіданні подану скаргу підтримав та просив визнати протиправним рішення слідчого про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим в кримінальному провадженні №0000159, внесеного 21.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України, та скасувати вказану постанову, а також зобов`язати уповноважених осіб відділення поліції визнати його потерпілим в даному кримінальному провадженні, вручити йому пам"ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

Додатково пояснив, що висновок судово-медичної експертизи він отримав з іншого кримінального провадження, при ознайомленні з матеріалами провадження. В цьму кримінальному провадженні він є підозрюваним.

Заступник начальника СВ поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 в судове засідання не прибув, скерував на адресу суду заперечення на скаргу ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000159.

Заслухавши доводи скаржника, дослідивши матеріали скарги та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить такого висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ст.22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Положеннями частин 1 та 2 статті 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, чинний КПК України не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст.220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки.

У той же час, за змістом ч.5 ст.55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим. В такому випадку, оскарженню підлягає саме така постанова на підставі п.5 ч.1 ст.303 КПК України.

Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди. При цьому відповідні підстави згідно із зазначеною статтею мають бути належним чином вмотивовані.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається виключно у формі постанови.

У відповідності до вимогст. 110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У той же час, в порушення вимог ст.55, 110 КПК України слідчим у постанові не наведено жодної очевидної, підтвердженої матеріалами провадження, підстави відмови у визнанні потерпілим.

Встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до начальника СВ відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 із заявою про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні провадженні №0000159, внесеного 21.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України

18 травня 2023 заступник начальника СВ поліції №1 (м.Долина) Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 виніс постанову про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні.

Підставою для відмови у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у вказаному кримінальному провадженні слідчим в постанові зазначено про те, що у поданій заяві ОСОБА_3 посилається на встановлені обставини, які здобуті в іншому кримінальному провадженні, а саме №0000109, кваліфікованого за ч.1 ст.286 КК України, тобто поза межами проведення досудового розслідування за ст.288 КК України та не можуть використовуватись як належне джерело доказів у кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді, в оскаржуваній постанові слідчим в повній мірі не наведені очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_3 про визнання його потерпілим подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.

В ході розгляду скарги встановлено, що ОСОБА_3 є підозрюваним в іншому кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000109, де в порядку виконання вимог ст. 290 КПК України його слід було ознайомити з матеріалами кримінального провадження. Тому дані, отримані з висновку судово-медичної експертизи скаржником отримано в законний спосіб і можуть використовуватись ним, зокрема, і в іншому кримінальному провадженні.

Таким чином, неналежне мотивування постанови про відмову у визнанні потерпілим, з одного боку, не відповідає вимогам процесуального законодавства, а з іншого не дає слідчому судді змоги перевірити правильність прийнятого слідчим рішення про наявність чи відсутність шкоди для конкретної особи у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Згідно положень ч.2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

За наведених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого, якою було відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000159, внесеного до ЄРДС 21.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України підлягає скасуванню.

Разом з тим, вирішення слідчим суддею вимог ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого вручити пам`ятку про права потерпілого положеннями ст. 303 КПК України не врегульовано.

Згідно з приписами п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цьогоКодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється, тобто слідчий самостійно визначає, які слідчі дії необхідно та достатньо провести для встановлення обставин, які мають значення для кримінального провадження.

За змістом ч. 4 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 вбачається, що по-різному вирішуються питання формулювання положень резолютивної частини ухвали слідчого судді в разі скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. В одних випадках слідчі судді постановляють рішення зобов`язати слідчого визнати скаржника потерпілим, а в інших - обмежуються рішенням про скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим. Перший з наведених підходів не враховує положень кримінального процесуального законодавства, яке не передбачає прийняття процесуального рішення про визнання потерпілим. Саме тому за умови скасування відповідних постанов слідчим суддям доцільно в резолютивній частині формулювати рішення лише про таке скасування.

Згідно з положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути, серед іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора, зобов`язання вчинити певну дію.

Таким чином, з огляду на викладені положення кримінального процесуального закону та роз`яснення, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення вимог скарги про зобов`язання вручити ОСОБА_3 пам`ятки про права потерпілого, що відноситься до компетенції органу досудового розслідування.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_3 в частині скасування постанови слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає задоволенню, і іншій частині скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст.18, 22, 40, 55, 77, 80, 107, 117, 214, 221, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 18 травня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим задовольнити частково.

Скасувати постанову заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 від 18 травня 2023 року про відмову у визнанні потерпілим ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000159, внесеного 21.04.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.288 КК України.

Зобов`язати заступника начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (м.Долина) Калуського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_3 про залучення його потерпілим у кримінальному провадженні №0000159 від 21.04.2023, про що повідомити заявника.

В іншій частині скарги відмовити.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 02.06.2023 о 08:30 год.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1