Справа№487/4989/23
Провадження №1-кс/487/3114/23
УХВАЛА

Іменем України

24.08.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000155 від 03.03.2023 року про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

23.08.2023 р. прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження №0000155, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на нерухоме майно, власником якого згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна являється ОСОБА_4 а саме:

- квартири загальною площею 36.3 кв.м., житлова площа 15.5 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (розмір частки 1/1);

- квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (розмір частки 2/3).

У клопотанні зазначено наступне.

У провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000155, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.03.2023.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у лютому 2014 року представники влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, шляхом вчинення дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону в порушення порядку, встановленого Конституцією України, діючи всупереч вимогам п.п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Гельсінського Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.ч. 3, 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивної війни проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, здійснили тимчасову окупацію вказаної території, яка триває і на даний час.

Також, у березні-квітні 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, на території Донецької і Луганської областей, шляхом об`єднання терористичних груп, що діяли на території окремих районів вказаних областей, у стійке об`єднання трьох і більше осіб з чітким розподілом функцій, встановленням правил поведінки, обов`язкових для цих осіб під час підготовки і вчинення терористичних актів, утворено злочинні організації «Донецька Народна Республіка» та «Луганська Народна Республіка», що відповідно до абз. 19 ст. 1 Закону України «Про боротьбу з тероризмом», є терористичними.

Указом Президента України № 32/2019 від 07.02.2019 «Про межі та перелік Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу РФ визнано державою-агресором, що затверджено районів, міст, селищ і сіл, частин їх територій, тимчасово окупованих у Донецькій та Луганській областях», частину територій Донецької та Луганської областей також визнано тимчасово окупованими територіями, що триває і по даний час.

За зверненням Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Постановою Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII, та Заявою Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», що затверджено Постановою Верховної Ради України від 21.04.2015 № 337-VIII.

У світлі положень IV Гаазької конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатка до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907, Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, одним із наслідків збройної агресії РФ, розпочатої проти України в 2014 році, стала тимчасова окупація частини території України.

З метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, що проживають на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей, громадянами РФ та світовою спільнотою, 21.02.2022 указом президента РФ ОСОБА_6 «Донецкую народную республику» та «Луганскую народную республику» визнано державами.

З цією ж метою, 24.02.2022 о 5 годині Президентом РФ ОСОБА_7 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади РФ, її Збройних Сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці Збройних Сил РФ, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який надалі продовжувався.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обіймає посаду заступника начальника служби забезпечення розподілу електричної енергії Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» та згідно з посадовою інструкцією, затвердженою наказом Генерального директора АТ «Миколаївобленерго» на ОСОБА_4 покладено наступні обовязків: організація роботи філій АТ «Миколаївобленерго» зі збору грошових коштів, погашенню дебіторської заборгованості споживачів електроенергії, формуванню рахунків по оплаті за послуги з розподілу електроенергії, контроль за проведення відключень об`єктів боржників від електропостачання; організація та контроль підлеглого персоналу служби; здійснення методичного керівництва, практичної допомоги та контролю над укладанням договорів зі споживачами; контроль коректного «закриття місяця» у програмному забезпеченні; постановлення завдань перед розробником програмного забезпечення по розрахункам з споживачами по автоматизації й вдосконалення процесу розрахунків; не розголошувати конфіденційну інформацію та комерційну таємницю АТ «Миколаївобленерго» та має наступні права: вимагати від персоналу філій АТ Миколаївобленерго» виконання всіх розлорядчих документів стосовно роботи СЗРЕЕ; приймати представників піяприємств, організацій з питань, що входять у компетенцію даної посади й вимагати від них подання матеріалів, нсобхідних для вирішення цих питань; за дорученням керівництва здійснювати перевірки й контроловати філії АТ «Миколаївобленерго» з питань, що входять до його компетенції; вносити пропозиції начальнику СЗРЕЕ про застосування заходів щодо персоналу АТ «Миколаївобленерго», винних y порушенні розпорядницьких документів з напрямку діяльності СЗРЕЕ.

Відповідно до ч.3 ст.18 Кримінального кодексу України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 , в силу займаної нею посади, а саме заступника начальника служби забезпечення розподілу електричної енергії акціонерного товариства «Миколаївобленерго», будучи наділеною повноваженнями, виконувала організаційно-розпорядчі функції, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Так, громадянка України ОСОБА_4 , після початку збройної агресії РФ проти України, будучи прихильником мілітаризованої політики здійснюваної РФ щодо України та підтримуючи ідеологічну основу так званого «руского мира», в період часу з 10.04.2023 по 27.04.2023, перебуваючи у службовому кабінеті № 304 адміністративної АТ «Миколаївобленерго», розташованою за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40, під час спілкування з колегами по роботі, в тому числі з підлеглими, з метою переконання останніх у правомірності та необхідності дій військових ЗС РФ, достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо вчиняла дії щодо виправдування збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році та глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Зокрема, 10.04.2023 року, приблизно о 08 год. 35 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 304 адміністративної будівлі АТ «Миколаївобленерго», розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, під час спілкування із підлеглими, з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно висловлює наступні фрази (мовою оригіналу): «Ну как зачем, ОСОБА_8 , ну ты меня убиваешь, страна находиться в состоянии войны они (Російська Федерація) должны победить эту нечисть, чтобы победить, надо сначала разрушить, и это они ещё хорошо, ещё пару ударов и...», о 08 год. 36 хв. на репліку нестановленої особи ОСОБА_4 відповідає наступне: «Ничего страшного, мы это заслужили, я заслужила, Катя заслужила, ты заслужила за вот эти 30 лет быдлячества, за вот эти 30 лет. За молчание», на питання невстановленої особи: «Ещё хорошо что мы без воды сидим?» ОСОБА_4 відповідає: «Наташа плохо, но ми это заслужили, это необходимо», о 08 год. 38 хв. ОСОБА_4 відповідає: «Поэтому мы отгребаем то, что должны отгребать по полной программе».

Так, згідно виснову судової лінгвістичної експертизи №307/304 від 08.08.2023 у вищевказаних висловлюваннях ОСОБА_4 міститься виправдовування збройної агресії Російської Федерації проти України розпочатої у 2014 році. За змістом і формою висловлювання ОСОБА_4 містять фактичні твердження, а не оціночні судження: майже послідовно використано модальність ствердження реальності описуваних фактів, а не модальність імовірність (допустовості) чи модальності сумніву; модальність ствердження посилено різноманітними вербальними і невербальними засобами переконання.

Таким чином, за вищевикладених обставин ОСОБА_4 , підозрюється у виправдуванні збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, вчиненої службовою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Крім того, 10.04.2023, приблизно о 08 год. 18 хв. перебуваючи у службовому кабінеті № 304 адміністративної будівлі АТ «Миколаївобленерго», розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, під час спілкування із підлеглими, з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно висловлює наступні фрази (мовою оригіналу): «Ты посмотри на, там только ты посмотришь в россии на адекватных людей, что ОСОБА_9 , что ОСОБА_10 , там хоть адекватные грамотные люди».

Так, згідно виснову судової лінгвістичної експертизи №307/304 від 08.08.2023 у вищевказаних висловлюваннях ОСОБА_4 міститься глорифікація осіб, які здійснюють збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році. За змістом і формою висловлювання ОСОБА_4 містять фактичні твердження, а не оціночні судження: майже послідовно використано модальність ствердження реальності описуваних фактів, а не модальність імовірність (допустовості) чи модальності сумніву; модальність ствердження посилено різноманітними вербальними і невербальними засобами переконання.

Таким чином, за вищевикладених обставин ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинену службовою особою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Крім того, 28.06.1996 року Верховна Рада України від імені Українського народу громадян України всіх національностей, виражаючи суверенну волю народу, спираючись на багатовікову історію українського державотворення і на основі здійсненого українською нацією, усім Українським народом права на самовизначення, дбаючи про забезпечення прав і свобод людини та гідних умов її життя, піклуючись про зміцнення громадянської злагоди на землі України та підтверджуючи європейську ідентичність Українського народу і незворотність європейського та євроатлантичного курсу України, прагнучи розвивати і зміцнювати демократичну, соціальну, правову державу, усвідомлюючи відповідальність перед Богом, власною совістю, попередніми, нинішнім та прийдешніми поколіннями, керуючись Актом проголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року, схваленим 1 грудня 1991 року всенародним голосуванням, прийняла цю Конституцію Основний Закон України.

Так, згідно статті 1 Конституції України, Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до статті 2 Конституції України, суверенітет України поширюється на всю її територію. Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Стаття 17 Конституції України визначає, що захист суверенітету і територіальної цілісності України… є справою всього Українського народу.

Згідно статті 73 Конституції України, виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статті 85 Конституції України, призначення всеукраїнського референдуму з питань, визначених статтею 73 цієї Конституції, належить до повноважень Верховної Ради України.

Стаття 132 Конституції України визначає, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

Згідно статті 133 Конституції України, до складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, місто Київ та Севастополь.

Всупереч вказаним нормам міжнародного права президент Російської Федерації (далі - РФ) ОСОБА_11 , а також інші представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131(ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України.

20 лютого 2014 РФ розпочато збройну агресію проти України шляхом порушення ЗС РФ всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням РФ порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і РФ про статус та умови перебування Чорноморського флоту РФ на території України від 28 травня 1997 року, для блокування військових частин ЗСУ.

У подальшому 24.02.2022 о 5 год. президентом РФ ОСОБА_11 оголошено про початок спеціальної військової операції на території України. Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. ЗС РФ, що діяли за наказом керівництва РФ, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань, після чого війська РФ сухопутним шляхом зайшли на суверенну територію України.

На виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом застосування зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України та здійснили збройні напади на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, цивільні об`єкти, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також здійснюють окупацію окремих частин з числа вказаної території, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується до цього часу та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022, в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, який діє і на данний час.

Так, громадянка України ОСОБА_4 , після початку збройної агресії РФ проти України, будучи прихильником мілітаризованої політики здійснюваної РФ щодо України та підтримуючи ідеологічну основу так званого «руского мира», 10.04.2023, перебуваючи у публічному місті, службовому кабінеті № 304 адміністративної АТ «Миколаївобленерго», розташованою за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40, під час спілкування з колегами по роботі, в тому числі з підлеглими, маючи перед останніми певну моральну та психологічну перевагу, з метою схилення останніх до вчинення активних дій, спрямованих на зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо вчиняла публічні заклики з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, 10.04.2023 року, приблизно о 08 год. 23 хв., перебуваючи у службовому кабінеті № 304 адміністративної будівлі АТ «Миколаївобленерго», розташованої за адресою: м. Миколаїв, вул. Громадянська, буд. 40, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, під час спілкування із підлеглими, з метою реалізації злочинного умислу, діючи умисно каже наступні фрази (мовою оригіналу): «Украина не выиграет [війну], и Украины, слава Богу, не будет, потому что рушить храмы, отбивать Лавру», 08 год. 29 хв ОСОБА_4 каже наступне (мовою оригіналу): «Поэтому я ж говорю я хочу жить с россией в мире, и такой страны как Украина вообще её не должно быть, её никогда не было, никогда её не было, в жизни никогда не было такого государства, нет уже и не надо, потому что этих людей надо через колено поставить в стойло и сказать что им делать, вот тогда будет толк».

Так, згідно виснову судової лінгвістичної експертизи №307/304 від 08.08.2023 у вищевказаних висловлюваннях ОСОБА_4 міститься заклики до зміни меж території України або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

За змістом і формою висловлювання ОСОБА_4 містять фактичні твердження, а не оціночні судження: майже послідовно використано модальність ствердження реальності описуваних фактів, а не модальність імовірність (допустовості) чи модальності сумніву; модальність ствердження посилено різноманітними вербальними і невербальними засобами переконання.

Таким чином, за викладених вище обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні публічних закликів до дій зі зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України.

14.08.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110 КК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 436-2 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років з конфіскацією майна, або без такої та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення віднесено до категорії тяжких злочинів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 110 КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років з конфіскацією майна, або без такої та відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення віднесено до категорії нетяжких злочинів.

Згідно ч. 1,2,4, ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного. Арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. У цьому випаду, арешт накладається на майно за наявності достатніх підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 є власницею:

- квартири загальною площею 36.3 кв.м., житлова площа 15.5 кв.м. яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (розмір частки 1/1);

- квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 (розмір частки 2/3).

Таким чином, під час досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою конфіскації як виду покарання.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив про його задоволення.

У судовому засіданні підозрювана та її захисник заперечували проти задоволення клопотання.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як видно з матеріалів клопотання, у провадженні СВ Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000155, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 03.03.2023.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 436-2, ч. 1 ст. 110 КК України, підтверджується доказами доданими до клопотання, зокрема, висновком експерта №307/304 від 08.08.2023р.; протоколом про результати аудіо-, відеоконтролю особи.

Санкція ч. 1 ст. 110 КК України передбачає позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років з конфіскацією майна або без такої.

Санкція ч. 3 ст. 436-2 КК України передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_4 належить:

- квартира АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- 2/3 частки квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101..

Відповідно до п. 3 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч.5. ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Слідчим доведено, що існує необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного в клопотанні майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 131-132, 167, 170-173, 309, 395, 376 КПК України, слідчий суддя-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000155 із забороною відчуження та розпорядження на нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- квартира АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- 2/3 частки квартири АДРЕСА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

Ухвала підлягає негайному виконанню

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1