23.05.2023
Справа № 639/4443/22
н/п 1-кс/642/541/23
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 щодо невнесення відомостей в ЄРДР за заявою від 22.12.2022 року, -
До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла вище вказана скарга заявниці, в порядку п.1 ч.1ст.303 КПК України, щодо невнесення посадовою особою слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 22.12.2022.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.02.2023 року задоволено подання голови Жовтневого районного суду м. Харкова, та справа 639/4443/22 за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність начальника слідчого відділу поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 передана з Жовтневого районного суду м. Харкова на розгляд до Ленінського районного суду м. Харкова.
ОСОБА_3 в обґрунтування скарги зазначає, що заявниця 22.12.2022 року подала заяву про кримінальне правопорушення. У заяві про кримінальне правопорушення було викладено обставини, які на переконання заявниці, свідчать про вчинення злочинів за попередньою змовою суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 та посадових осіб КП «ХТМ» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за статтями 364, 365, ч. 4 ст. 190 КК України. Однак відомості за заявою в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесені.
Заявниця просить припинити бездіяльність посадової особи начальника слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 стосовно поданої нею заяви про вчинення кримінального правопорушення суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 та посадових осіб КП «ХТМ» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за статтями 364, 365, ч. 4 ст. 190 КК України; зобов`язати посадову слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області виконати вимоги п. 1 ст. 214 КПК України внести вказану заяву від 22.12.2022 року до ЄРДР та передати для проведення досудового розслідування до компетентного органу Державного бюро розслідувань; зобов`язати посадову особу слідчого відділу поліції №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області видати потерпілій від кримінальних правопорушень ОСОБА_8 витяг з ЄРДР та пам`ятку потерпілого .
У судовому засіданні заявниця ОСОБА_3 скаргу підтримала та просила задовольнити.
Згідно з вимогами ч. 3ст.306КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.
Вислухавши доводи скаржниці, вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.
Пунктом 1 частини 1статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Слідчим суддею встановлено, що 22.12.2022 року ОСОБА_3 подала заяву про кримінальне правопорушення до ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, у якій нею повідомлялось про обставини, які на її переконання свідчать про вчинення кримінальних правопорушень передбачених статтями 364, 365, ч. 4 ст. 190 КК України при розгляді справи 639/2548/22. У заяві ОСОБА_3 зазначала, що посадові особи КП «Харківські теплові мережі» ОСОБА_6 - перший заступник генерального директора, та юристконсульт - ОСОБА_7 здійснювали незаконну господарську діяльність на потенційно небезпечних об`єктах котельнях, без отримання у державних дозвільних органах документів дозвільного характеру, обовязковість отримання яких та перелік передбачені ЗУ «Про перелік документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності». Крім того, заявниця посилалась на ненадання доказів про взаємні права та обов`язки із нею, як відповідачем по справі, а також на те, що суддею під час розгляду цивільної справи не було прийнято її зустрічного позову, в якому нею наводились докази незаконної діяльності КП «ХТМ», надані нею докази не досліджувались, та суддя задовольнила позовні вимоги КП «ХТМ», які вона вважає шахрайськими діями, та вчинивши на її переконання, кримінальні правопорушення за ст.ст. 364, 365, 366 ККУ за попередньою змовою із посадовими особами КП «ХТМ». Також, заявниця посилалась на те, що суддя ОСОБА_5 , унеможливлювала захист відповідача від шахрайських дій суб`єкта господарювання, що здійснює незаконну господарську діяльність, розглянула справу у спрощеному порядку, зловживаючи службовим становищем.
Відомості до ЄРДР за вказаною заявою внесені не були.
Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.
До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Так, до ЄРДР, серед іншого, вносяться відомості про: короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (пункти 4, 5 частини 5 статті 214 КПК України).
Відповідно частини 1 статті 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним кодексом України.
Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення, а повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, прокурор.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.
Як вбачається зі змісту скарги та заяви ОСОБА_3 , яку вона подала до ВП №1 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області про нібито вчинення кримінальних правопорушень в тому числі суддею Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_5 що полягає у зловживані службовим становищем під час розгляду цивільної справи №639/2548/22, у якій ОСОБА_3 є відповідачем.
В цій частині слід зазначити наступне.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, окрім наведення тієї чи іншої статті кримінального закону, є обов`язкова наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.
Вищевказаних даних, які в свідчили про реальність події злочинів і були б достатніми для висновку про їх вчинення суддею за викладених заявником обставин, в заяві не вбачається, а тому вона за своїм змістом та суттю не є повідомленням про злочин.
Разом з тим, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до п. 11 Постанови Пленуму ВСУ «Про незалежність судової влади» втручанням у діяльність судових органів слід розуміти вплив на суддю у будь-якій формі (прохання, вимога, вказівка, погроза, підкуп, насильство, критика судді в засобах масової інформації до вирішення справи у зв`язку з її розглядом тощо) з боку будь-якої особи з метою схилити його до вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій або ухвалення певного судового рішення. При цьому не має значення, за допомогою яких засобів, на якій стадії процесу та в діяльність суду якої інстанції здійснюється втручання.
Незалежність і недоторканність суддів є невід`ємною ознакою правової держави та однією з фундаментальних засад демократичного суспільства. Як наголошується в Рекомендації № R (94) 12 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам щодо незалежності, ефективності та ролі суддів, незалежність судів є передумовою верховенства права та основоположною гарантією справедливого суду.
Крім цього, означені положення кореспондуються з правовою позицією, викладеною в рішенні ЄСПЛ у справі «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року, де вказується, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип правової впевненості, який передбачає, що коли рішення суду стало остаточним, воно не може бути піддано сумніву будь-яким рішенням суду. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні ЄСПЛ «Брумареску проти Румунії».
При розгляді скарги слідчим суддею враховується, що заявниця у поданій скарзі на бездіяльність з невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, стосовно судді, у своїй заяві фактично не погоджується з процесуальними діями судді під час розгляду справи, та ухваленими процесуальним рішенням судді, використовуючи заяву як поза процесуальний спосіб оскарження.
Також слід зазначити, що чинне законодавство дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя.
Консультативна рада європейських суддів щодо якості судових рішень підкреслює, що зміст конкретних судових рішень контролюється, насамперед, за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах, на що кожен громадянин має невід`ємне право (п. 57 Висновку № 11 за 2008 рік).
Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи не може перевірятись за межами передбаченого законом процесуального порядку.
Таким чином, намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання заяви про злочин може вказувати на протиправне втручання у здійснення правосуддя й посягання на процесуальну незалежність, що передбачають статті 126 та 120 Конституції України.
Слідчий суддя зазначає, що у Висновках № 3 (2002) та № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи зазначено, що є неприйнятною притягнення судді до відповідальності за здійснення своїх обов`язків, крім випадку умисного правопорушення при здійснені судових функцій. Консультативна рада європейських суддів наголошує, що зміст конкретних судових рішень контролюється головним чином за допомогою процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та за допомогою права на звернення до Європейського суду з прав людини.
Відповідно до ч. 4 ст. 126 Конституції України суддю не може бути притягнуто до відповідальності за ухвалене ним судове рішення, за винятком вчинення злочину або дисциплінарного проступку.
Європейська Комісія "За демократію через право" (Венеційська Комісія) у Доповіді стосовно незалежності судової влади, схваленій на 82-му пленарному засіданні, яке відбулось 12-13 березня 2010 року, встановлюючи межі "функційного імунітету суддів", визначила його як імунітет від кримінального переслідування за діяння, вчинені під час виконання своїх функційних обов`язків судді, за винятком умисних злочинів, зокрема отримання хабаря (пункт 61).
Отже, суддю може бути притягнуто до кримінальної відповідальності лише у випадку, коли правопорушення вчинено умисно, має місце свавільне зловживання повноваженнями судді, що перешкоджає здійсненню правосуддя чи переслідує нелегітимні цілі (заподіяння шкоди іншим особам або суспільним інтересам тощо), прикриваючись виконанням вимог закону.
Аналогічна позиція міститься у рішенні Конституційного Суду України від 11.06.2020 року у справі № 1-305/2019(7162/19) за конституційним поданням 55 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 375 Кримінального кодексу України.
Тобто, незгода учасника судового процесу з діями судді під час розгляду справи не може мати безумовним наслідком реєстрації заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.
При цьому, заявником ОСОБА_3 в поданій заяві наводяться виключно власні міркування та припущення щодо вчинення кримінального правопорушення суддею при розгляді цивільної справи, ухваленні судових рішень, оскільки злочинність таких дій не підтверджується достатніми об`єктивними даними, а тому зазначене не може бути підставою для ініціювання кримінального провадження та проведення досудового розслідування.
Відповідно до ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.
Процесуальним законодавством фактично передбачено випадки прийняття службовими особами рішень, з якими не згодні інші учасники провадження, що не позбавляє їх права реалізації своїх прав шляхом оскарження.
Відтак, враховуючи викладене, а також те, що заява ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення стосовно судді фактично зводиться до непогодження із процесуальними рішеннями судді, що не може слугувати підставами для внесення відомостей до ЄРДР, а підлягає оскарженню у визначеному порядку.
З огляду на це, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в цій частині у задоволенні скарги.
Як вбачається зі змісту заяви про вчинення кримінального правопорушення від 22.12.2022 року заявниця також повідомляла про обставини, які на її переконання свідчать про злочинні дії посадових осіб КП «ХТМ» щодо здійснення незаконної господарської діяльності.
Слідчий суддя зазначає, що якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК.
Частиною 2 ст. 307 КПК України передбачені рішення слідчого судді за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, зокрема, ухвала про зобов"язання вчинити певну дію.
На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вбачає підстави до зобов`язання слідчого визначеного у встановленому законом порядку, розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяву від 22.12.2022 року ОСОБА_3 в частині що стосується посадових осіб Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» та внести відомості до ЄРДР.
Разом з тим, слідчий суддя вважає необґрунтованими вимоги скаржниці стосовно зазначення в резолютивній частині ухвали визначену скаржником кваліфікацію за статтею КК України, вказаною у заяві, оскільки до повноважень слідчого судді не належить встановлення ознак складу злочину, зазначеного у заяві про вчинення кримінального правопорушення. Цей обов`язок покладений на слідчого на стадії досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР. А тому в цій частині вимог скарги слід відмовити.
Згідно ч. 3ст. 26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчого надати їй пам`ятку потерпілої, то слідчий суддя вважає таку вимогу передчасною, оскільки згідно з положеннями КПК України відповідні дії та обов`язки слідчого, прокурора є наслідком внесення відомостей до ЄРДР та виникають після такого внесення. А предметом бездіяльності в порядку ст. 303 КПК України є лише пов`язана з невнесенням відомостей до ЄРДР.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1