Справа № 308/4004/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання Старший слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу УСБУ в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна,

встановив:

У відповідності до постанови заступника Генерального прокурора від 03.01.2023 слідчому відділу УСБУ в Закарпатській області доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000216 від 30.10.2022 в рамках якого одним з епізодів досліджуються обставини вчинення громадянкою України ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

В свою чергу, громадянка України ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, однак не пізніше грудня 2022 року, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання російською федерацією території міста Херсон та інших населених пунктів Херсонської області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади російської федерації, усвідомлюючи, що утворення окупаційною владою учбових закладів відбувається незаконно, а навчання дітей за освітніми програмами рф підриває основи Національної безпеки України, бажаючи зробити свій особистий внесок, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, будучи проросійсько налаштованою та, підтримуючи дії рф щодо окупації території України та приєднання Херсонської області до рф, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшла на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняла пропозицію представників окупаційної адміністрації та надала свою добровільну згоду на призначення її на посаду директора незаконно створеного учбового закладу «ГБО Херсонской области Таврийская школа Голопристанского муниципального округа», розташованого за адресою: с. Таврійське, вул. Лісна, 71, Скадовського району, Херсонської області.

Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади директора навчального закладу, ОСОБА_5 усвідомлювала, що її подальші дії будуть спрямовані на шкоду державі Україна.

Надалі, ОСОБА_5 в період з липня 2022 року по грудень 2022 року, здійснила незаконне вилучення, ключів від всіх приміщень ліцею та від шкільного автобусу.

Також, ОСОБА_5 використовуючи месенджер «Viber» в чат групі вчителів ліцею під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » повідомила про необхідність повернення і передачі майна та комп`ютерної техніки ліцею їй.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , залучившись підтримкою окупаційної влади, в період з липня 2022 року по грудень 2022 року вживала заходи щодо підбору вчителів, які також готові співпрацювати з окупаційною владою держави-агресора рф та здійснювати навчання в ГБО Херсонской области «Таврийская школа Голопристанского муниципального округа» за освітніми програмами рф, а також вживала заходи щодо підбору технічного персоналу.

Поряд з цим, ОСОБА_5 , діючи умисно, займаючи посаду директора вищевказаного закладу освіти, розпочала надавати допомогу державі агресору рф та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України, яка полягала у забезпеченні становлення та зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території України, шляхом безпосередньої участі в утворенні та функціонуванні незаконно створених навчальних закладів за взірцями держави агресора рф, здійсненні навчального процесу за програмами держави агресора, формуючи таким чином у дітей антиукраїнські погляди, виправдовуючи військову агресію рф проти України, та виховуючи почуття ненависті до українського народу, що підриває основи Національної та Державної безпеки України.

В той же час, ОСОБА_5 , маючи громадянські права, може не підтримувати політичного режиму країни, у якій проживає, працевлаштуватися на території іншої країни тощо, але вона при цьому не має права шкодити суверенітетові та територіальній цілісності України чи надавати іноземній державі будь-яку допомогу в проведенні підривної діяльності проти України на шкоду таким цінностям.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , вчинила державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України.

В ході досудового розслідування отримано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 324566398 у відповідності до якого підозрюваній ОСОБА_5 належить на праві спільної сумісної власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Прокурор надіслав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити.

Враховуючи наведене, розгляд клопотання проведено без участі слідчого у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України, оскільки неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З витягу з ЄРДР видно, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000216, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.10.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів, 24.04.2023 слідчим за погодженням з прокурором складено письмове повідомлення про підозру громадянці України ОСОБА_5 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111КК України, яке останній не вручене, у зв`язку з її перебуванням на тимчасово окупованій території Скадовського району, Херсонської області.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Тож необхідність накладення арешту на автомобіль може бути виправдана в розглядуваному випадку, оскільки ОСОБА_5 , як зазначалося вище, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на автомобіль, оскільки таке втручання у права та інтереси власника майна в особі підозрюваного ОСОБА_7 , є виправдане та відповідає завданням кримінального провадження, а саме здійснюється з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовільнити.

Задовільнити клопотання сторони обвинувачення та накласти у кримінальному провадженні № 0000216 від 31.10.2022 арешт на майно яке належить на праві спільної сумісної власності підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України громадянці України ОСОБА_5 , а саме:

- частину будинку під АДРЕСА_1 .

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8