Справа № 333/5542/22
Провадження № 1-кп/333/372/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000373 від 06.07.2022 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, студента 1-го курсу ДН3 «Запорізький професійній ліцей автотранспорту», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2022 року у невстановлений досудовим розслідуванням час та знаходячись у невстановленому місці, неповнолітній ОСОБА_4 , маючи прямий умисел па заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи навички роботи із комп`ютерною технікою, Інтернет-ресурсами, та маючи підключення до мережі Інгернет, з використанням месенджеру «Телеграм» з номером мобільного телефону НОМЕР_1 через канал « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) зв`язався з потерпілою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є керівником громадської організації «Волонтерський центр «Солдатський привал», та з метоюподальшої конспірації своєї незаконної злочинної діяльності користувався нік-неймом « ІНФОРМАЦІЯ_8 ».

Після чого, в ході подальшого листування з потерпілою ОСОБА_7 , під приводом продажу військових термосів для потреб Збройних сил України, не маючи на меті виконувати усну домовленість, маючи умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, використовуючи банківські картки свого знайомого неповнолітнього ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 03.07.2022 о 20 годині 53 хвилини та о 21 годині 24 хвилини отримав передоплату за вищезазначений товар у загальній сумі 6000 гривень 00 копійок з банківської картки № НОМЕР_2 , емітованої АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я потерпілої ОСОБА_7 , на банківські картки АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» № НОМЕР_3 та АТ «Акцент-Банк» № НОМЕР_4 , емітовані на ім`я ОСОБА_9 , по 3 000 гривень 00 копійок на кожну банківську картку. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, неповнолітній ОСОБА_4 шляхом введення в оману неповнолітнього ОСОБА_9 , отримав від останнього переказ грошових коштів у сумі 4000 гривень 00 копійок на банківську картку № НОМЕР_5 , емітовану АТ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_4 .

Після чого, неповнолітній ОСОБА_4 , не здійснюючи об обготівкування вищезазначених грошових коштів, шляхом використання безготівкових розрахунків, розпорядився ними на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 6000 гривень 00 копійок.

Таким чином, унаслідок своїх дій неповнолітній ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування стосовно ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру, а саме: застереження.

Законний представник потерпілого не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, потерпіла надала письмову заяву. В якій зазначила, що просить розглянути справу без її участі, шкода відшкодована у повному обсязі, претензій не має, рішення поклала на розсуд суду.

Неповнолітній ОСОБА_4 в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні під час розгляду клопотання, наведених вище фактичних обставин провадження та кримінально-правову оцінку своїх дій не оспорював, та погодився із заявленим прокурором клопотанням про застосування стосовно нього примусових заходів виховного характеру у виді застереження.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1ст.190 КК України, за обставин, викладених в клопотанні, що підтверджується дослідженими судом матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , тобто на час вчинення кримінального проступку йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальна відповідальність за кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст.190 КК України настає з шістнадцяти років, що свідчить про те, що неповнолітній ОСОБА_4 не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 190 КК України.

Згідно ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України, можуть бути застосовані судом до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК України.

Примусові заходи виховного характеру є єдиними з заходів кримінального примусу, застосування яких можливе до осіб, що не досягли віку, з якого можливе притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

При вирішенні питання про застосування примусових мір виховного характеру відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , суд враховує дані про особу неповнолітнього, який не перебуває на обліку в секторі ювенальної поліції, а також на обліку у лікаря-нарколога та психіатра, на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досяг 16 років, тобто не досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність за скоєне діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу Українидо неповнолітнього (малолітнього) може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у видіобмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки, а також під нагляд громадян на їхнє прохання.

Положеннями ст. 501 КПК України передбачено, що в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд приймає лише 2 види рішень: ухвалу про застосування примусових заходів виховного характеру, якщо прокурором буде доведено вчинення неповнолітнім, зазначеним вст.498 КПК України, суспільно-небезпечного діяння, чи ухвалу про відмову в застосуванні примусових заходів виховного характеру, якщо суд дійде висновку, що прокурор під час судового розгляду не довів факт вчинення суспільно-небезпечного діяння неповнолітнім, і закриває провадження, інших підстав для відмови в застосуванні примусових заходів виховного характеру законом не передбачено.

При цьому, до особи, яка вчинила зазначені діяння після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст.498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру`передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_4 до досягнення віку кримінальної відповідальності, у віці 15 років на момент скоєння кримінального правопорушення, вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст.190 КК України, відповідно до закону слід застосовувати особливий порядок здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх, та згідно із ст.498 КПК України застосувати примусові заходи виховного характеру у виді застереження.

Вказані примусові заходи виховного характеру сприятимуть його виправленню та вихованню, оскільки саме таке рішення, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.105 КК України, ст.501 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні № 0000373 від 06.07.2022 року відносно неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, студента 1-го курсу ДН3 «Запорізький професійній ліцей автотранспорту», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.

Речові докази:

-з`ємний флеш-носій пам`яті micro-cd, об`ємом 16 Гб, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження;

-банківська картка № НОМЕР_6 , емітована АТ КБ «Приватбанк», мобільний телефон Lenovo Р 70-А, IMEI 1 НОМЕР_7 , IMEI 2 - НОМЕР_8 , які передані до камери схову речових доказів відділу поліції № 4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - передати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1