ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 597/23/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/177/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

з участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10

представника потерпілих - ОСОБА_11

потерпілого - ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року, -

Встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якубівка Заліщицького району Тернопільської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр-на України, із середньою освітою, студент 1-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Заліщицьке вище професійне училище», не одружений, військовозобов`язаний, раніше в силу приписів ст. 89 КК України не засуджений,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за яким призначено йому покарання у виді громадських робот на строк 160 (сто шістдесят) годин.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Зелений Гай Заліщицького району Тернопільської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , гр-на України, із середньою освітою, студент 3-го курсу Державного професійно-технічного навчального закладу «Заліщицьке вище професійне училище», не одружений, військовозобов`язаний, раніше не засуджений,

визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за яким призначено йому покарання у виді громадських робот на строк 80 (вісімдесят) годин.

Цивільний позов ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 матеріальну шкоду в розмірі 599 грн. 76 коп., моральну шкоду в розмірі 3 000 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн..

Згідно вироку суду, 19 лютого 2023 року близько 23 год. 30 хв., перебуваючи по місцю проживання ОСОБА_13 , що в с.Якубівка Чортківського району Тернопільської області у ОСОБА_8 виник словесний конфлікт із ОСОБА_13 , під час якого, ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока ОСОБА_13 .. Внаслідок цих дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_13 , заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синця на верхній та нижній повіках правого ока, які за ступенем тяжкості належать до категорії легких тілесних ушкоджень. Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у нанесенні потерпілому ОСОБА_13 умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

09 грудня 2022 року близько 22 год. 30 хв., перебуваючи на тротуарній доріжці, що навпроти буд. АДРЕСА_2 , у ОСОБА_8 та ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виник словесний конфлікт із ОСОБА_12 .. Під час цього конфлікту ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар кулаком правої руки в частину лівої виличної ділянки ОСОБА_12 , від якого останній впав на землю. ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, завдав один удар правою ногою в ділянку правого ока та один удар правою ногою в ділянку лівого ока ОСОБА_12 .. Після того, ОСОБА_7 діючи умисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, наніс один удар правою ногою в ділянку верхньої губи ОСОБА_12 .. Внаслідок умисних дій ОСОБА_8 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній та верхній повіках правого ока, нижній повіці лівого ока, лівій виличній ділянці, а також слизовій оболонці верхньої губи, які за ступенем тяжкості належить до категорії легких тілесних ушкоджень.

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання у виді штрафу, а також змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, визначивши розмір відшкодування матеріальної шкоди у сумі 599,76 гривень та 1073, 60 гривень для відшкодування витрат на правову допомогу.

Вказані вимоги мотивує тим, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого і є занадто суворим.

Зазначає, що обвинувачений щиро розкаявся, сприяв слідству, позитивно характеризується і до відповідальності притягується вперше, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність, він є успішним студентом та отримує стипендію, тому покарання у виді штрафу буде цілком достатнім для його виправлення.

Вказує, що саме потерпілий ОСОБА_12 перший наніс тілесні ушкодження обвинуваченому ОСОБА_8 і спровокував конфлікт, а ОСОБА_7 за нього заступився, тому його дії були реакцією на вчинок потерпілого.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 , не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження та кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а також змінити вирок в частині вирішення цивільного позову, визначивши розмір відшкодування матеріальної шкоди у сумі 599,76 гривень та зменшити відшкодування витрат на правову допомогу, а у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Свої доводи мотивує тим, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого правопорушення та особі обвинуваченого і є занадто суворим.

Зазначає, що обвинувачений щиро розкаявся, сприяв слідству, позитивно характеризується, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність, потерпілі його пробачили, він є студентом та підробляє на шиномонтажі у вільний час, тому покарання у виді штрафу буде цілком достатнім для його виправлення.

Вказує, що саме потерпілий ОСОБА_12 перший наніс тілесні ушкодження обвинуваченому ОСОБА_8 і спровокував конфлікт, а ОСОБА_7 за нього заступився, після чого почалась бійка.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисників, що просять задовольнити апеляційні скарги, з мотивів, викладених у ній, потерпілого ОСОБА_12 та його представника, прокурора, які вважають вирок суду законним і обґрунтованим та просять залишити його без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно ст. 94 КПК України, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно статті 392 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом з точки зору його законності і обґрунтованості, тобто відповідності нормам матеріального і процесуального закону фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим у судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та ніким із учасників не оспорюються, а отже в апеляційному порядку не переглядаються.

Що ж стосується призначеної міри покарання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України, то суд першої інстанції її призначив правильно, у відповідності до вимог ст.ст. 65-67 КК України, так як вона відповідає вчиненому злочину та особам обвинувачених, необхідна й достатня для їх виправлення та попередження нових правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Водночас згідно із ч. 2 зазначеної норми покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За приписами ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання, судом першої інстанції було в повній мірі дотримано вказані вимоги, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ними правопорушення, дані окремо кожного про особу винного, прийшов до висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 та ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт й навів у вироку переконливі мотиви ухваленого рішення.

Як убачається з матеріалів справи, суд при призначенні покарання ОСОБА_8 врахував: характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, відсутність негативних характеристик з місця проживання та навчання, враховано, що не перебуває на наркологічному та психоневрологічному обліках, наявність соціально-позитивних зв`язків (є студентом навчального закладу), позицію потерпілих, які його вибачили. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття та не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Також вірно судом була врахована інформація з досудової доповіді, відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення є високим та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб обвинуваченим оцінюється як середній.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 місцевим судом було враховано: характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особу обвинуваченого, відсутність негативних характеристик з місця проживання та навчання, враховано, що не перебуває на наркологічному та психоневрологічному обліках, наявність соціально-позитивних зв`язків (є студентом навчального закладу), позицію потерпілих, які його вибачили. До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс щире каяття та не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

Також вірно судом була врахована інформація з досудової доповіді, відповідно до якої ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб обвинуваченим оцінюється як середній.

Отже, місцевий суд правильно призначив покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт на певний строк, оскільки з врахуванням думки потерпілих, даних про особу кожного обвинуваченого, характеру вчиненого правопорушення кожним з них та фактичних обставин кримінального провадження, саме таке покарання є необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження вчинення нових правопорушень.

Разом з тим, враховуючи особу кожного обвинуваченого та встановивши наявність у кожного з обвинувачених зазначених пом`якшуючих обставин, у тому числі на які вказують апелянти у своїх скаргах, та врахувавши відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про можливість призначення покарання не тяжчого виду та не у максимальному розмірі у виді громадських робіт ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у межах середньому та мінімальному відповідно.

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно визначив вид та розмір покарання кожному обвинуваченому, а отже не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг їх захисників та пом`якшення обвинуваченим міри покарання за вчинене ними кримінальне правопорушення, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах.

При цьому, доводи апеляційних скарг захисників обвинувачених про можливість призначення останнім покарання у виді штрафу, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки, як встановлено судом, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 є студентами Державного професійно-технічного навчального закладу Заліщицьке вище професійне училище і в матеріалах провадження відсутні дані, які б свідчили про те, що останні мають самостійний заробіток чи дохід.

Також, що стосується визначеного судом розміру солідарного відшкодування з обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_7 моральної шкоди в користь потерпілого ОСОБА_12 на суму 3 000 грн., то в цій частині вирішення цивільного позову суд також дійшов вірного висновку виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з положеннями п. 2 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 зазначеної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Цих вимог закону в ході розгляду зазначеного провадження місцевий суд дотримався.

Так, відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкодиN 4 від 31.03.95 з наступними змінами і доповненнями, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

В даному випадку, приймаючи до уваги ступінь фізичних, душевних та психічних страждань, яких потерпілий ОСОБА_12 зазнав внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, беручи до уваги зусилля до відновлення попереднього стану, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відшкодування спричиненої моральної шкоди потерпілому, та у відповідності до вимог ст.ст.23, 1167 ЦК України, з урахуванням вимог розумності та справедливості, а також інших обставин справи та і з врахуванням майнового стану обвинувачених вірно визначив її у розмірі 3000 грн. на користь потерпілого.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав до зменшення розміру відшкодування моральної шкоди, як про це ставиться питання в апеляційних скаргах захисників обвинувачених.

Також, відповідно до ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно положень п.1 ч.1 ст.118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати на правову допомогу.

Правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

В обґрунтування понесених потерпілим ОСОБА_12 процесуальних витрат на правову допомогою, до матеріалів провадження долучено договір №05 від 09.01.2023 року про надання правової допомоги адвокатом; Акт виконаних робіт та квитанції №5 від 12 січня 2023 року про оплату ОСОБА_12 юридичних послуг згідно договору №5 від 09.01.2023 року про надання правової допомоги адвокатом на суму 7000 грн..

За таких обставин посилання сторони захисту на необхідність зменшення витрат на правову допомогу є необґрунтованими.

Отже, будь-яких порушень вимог КПК України, які б стали безумовною підставою для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції в цілому, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, враховуючи усе викладене вище, колегія суддів не вбачає підстав до задоволення апеляційних скарг захисників обвинувачених, у зв`язку із чим вирок Заліщицького районного суду від 06 квітня 2023 року відносно ОСОБА_8 . Та ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України слід залишити без змін.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 408, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

Ухвалила:

Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_9 та захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_10 на вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України залишити без задоволення, а вирок Заліщицького районного суду Тернопільської області від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 за ч.1 ст. 125 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Головуючий

Судді