Овруцький районний суд Житомирської області
Справа № 286/1248/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000050 від 07.03.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підруддя Овруцького району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого бригадиром у фірмі «Дорадо», не одруженого, в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 згідно з рішенням Овруцького районного суду Житомирської області (виконавчий лист від 18.06.2013 у справі № 286/2592/13-ц), зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2013 року до 17.11.2025 року тобто до досягнення ОСОБА_6 , повноліття, починаючи з 17.11.2025 року в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше встановленого законодавством мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до 30.05.2027 року, тобто до досягнення останнім повноліття.

Але ОСОБА_4 всупереч вимогам ч.2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, злісно ухилявся від встановлених рішенням суду платежів на утримання дитини, оскільки, будучи працездатним, офіційно не працевлаштованим, за сприянням в офіційному працевлаштуванні в органи державної влади не звертався, матеріальної допомоги ОСОБА_5 на утримання дітей не надавав, аліменти сплачував частково протягом 2019 року, в результаті утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці аліментних платежів, яка (заборгованість) в період з 01.02.2016 по 01.03.2023 становить 236236,57 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав та показав, що знав про обов`язок сплати аліментів. Раніше притягувався до кримінальної відповідальності за несплату аліментів. З 2019 року аліменти не сплачує, бажає працювати і сплачувати аліменти.

Потерпіла ОСОБА_5 показала, що протягом 2-х років коштів від обвинуваченого не отримувала, не допомагав. Обіцяв допомагати. Просить суд покарання призначити із змогою працювати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів у кримінальному провадженні щодо тих обставин, які ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники кримінального провадження зміст обставин, які ніким не оспорюються, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_4 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), а його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України.

Обираючи ОСОБА_4 міру покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, що відноситься відповідно до ст. 12 КК України до категорії кримінальних проступків, також дані про його особу.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, зокрема за ст. ст. 164, 389 КК України, але в силу ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості.

Згідно зі ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його характеристику, щире каяття, наявність обставин, що пом`якшують, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку потерпілої, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України у виді обмеження волі, але із застосуванням до покарання ст. ст. 75, 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Оскільки відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами, а тому призначене ОСОБА_4 покарання буде відповідати його особі і вчиненому ним кримінальному правопорушенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обиралися.

Процесуальні витрати відсутні.

Речових доказів у кримінальному провадженні немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-374, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк ОСОБА_4 відраховувати з дня ухвалення вироку.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили до ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок суду до Житомирського апеляційного суду через Овруцький районний суд може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1