Справа №295/7904/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.06.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання дізнавача СД Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000204 від 17.06.2023, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 4 ст.358 КК У країни, -

У С Т А Н О В И В:

Дізнавач за погодженням з процесуальним прокурором звернувся до суду з клопотання, в якому зазначено, що в провадженні СД Житомирського РУП ГУНП України в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В клопотанні вказано, що 17.06.2023 о 21 год. 09 хв. до ВП №1 надійшло повідомлення про те, що за адресою: с. Станишівка, автомобільна дорога Р-18. Житомир-Сквира, на 7-му км. + 800 м., Житомирського району, Житомирської області, працівниками поліції зупинено автомобіль марки «ВМW» модель «528І» під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на закону вимогу працівників поліції надав посвідчення водія, в ході перевірки якого виявлено можинні ознаки підробки даного посвідчення.

Відомості за даним фактом 17.06.2023 внесено до Єдниого реєстру досудових розслідувань за №0000204 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюються прокурорами Житомирської окружної прокуратури.

Відповідно до рапорту поліцейського взводу №2 роти №1 БУПП в Житомирській області ОСОБА_6 , під час несення служби було зупинено автомобіль марки «ВМW» модель «528І» під керуванням ОСОБА_5 , який на закону вимогу працівників поліції надав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.08.2012 на ім`я « ОСОБА_5 », яке згідно бази інформаційного порталу національної поліції по базі не б`ється, а тому дане посвідчення може мати ознаки підробки.

17.06.2023 у період часу з 21 години 05 хвилин по 23 годину 35 хвилин за адресою: с. Станишівка, автомобільна дорога Р-18 Житомир-Сквира на 7-му км. +800 м., Житомирського району, Житомирської області, в ході протоколу затримання виявлено та вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 03.08.2012 на ім`я « ОСОБА_5 », яке ОСОБА_7 , добровільно видав та упаковано згідно правил пакування речових доказів.

Дізнавач у клопотанні зазначає, що у сектора дізнання є достатньо підстав вважати, що дані речі належать ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 18.06.2023 вищевказана річ визнана речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000204 від 17.06.2023.

Клопотання обґрунтоване тим, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.08.2012 на ім`я « ОСОБА_5 », яке вилучено в ході протоколу затримання від 17.06.2023, є речовим доказом, тому дізнавач просить накласти арешт на вказане в клопотанні майно.

Дізнавач в судове засідання не з`явився, в клопотані просив розгляд здійснити без його участі, клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 ст. 170 КПК України, заборона використання майна, а також заборона розпорядження таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до знищення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим суддею встановлена безумовна переконливість щодо застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт вищезазначеного майна, та враховуючи правову підставу для арешту майна, слідчий суддя вважає, що клопотання обґрунтоване й підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення серії НОМЕР_1 від 03.08.2012 на ім`я « ОСОБА_5 », яке було вилучено в ході протоколу затримання від 17.06.2023 та позбавити власника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8 Перекупка