Єдиний унікальний № 946/1259/23
Провадження № 1-кп/946/372/23
ВИРОК

Іменем України

12 червня 2023 року місто Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 , законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

потерпілий ОСОБА_7 ,

розглянувши в місті Ізмаїл Одеської області в залі суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000015, за обвинуваченням, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Лощинівка, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, учня 9-А класу КЗ «Ізмаїльського ліцею № 6 з гімназією Ізмаїльського району Одеської області», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4. ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлені наступні фактичні данні.

У період дії на території України воєнного стану, введеного з 24 лютого 2022 року Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку, а саме 02 січня 2023 року близько 17 години неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна,усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, переконавшись у відсутності сторонніх осіб, які могли б зашкодити його злочинним намірам та діям, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через не зачинені на замок вхідні двері незаконно проник до квартири

АДРЕСА_2 , в якій виявив та таємно викрав із кишені куртки, яка знаходилася у коридорі вищевказаної квартири, бувше у використанні портмоне шкіряне з написом «KOSHELEN.KO» вартістю 188грн 33коп., у якому знаходились грошові кошти в сумі 3000грн, які належали потерпілому ОСОБА_7 , після чого з викраденим майном залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3188грн 33коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення. В ході судового розгляду він детально розповів про обставини злочину та щиро розкаявся в його вчиненні, не піддавши сумніву обставини справи, викладені в обвинувальному акті. Так, обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що злочин він вчинив за вище описаних обставинах, об`яснив свою поведінку тим, що не обдумав наслідки своїх дій. У скоєному кається.

Потерпілий ОСОБА_7 надав цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь 6090грн на відшкодування матеріальної шкоди від злочину та 5000грн на відшкодування моральної шкоди. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, обвинувачений позов не визнав.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченою своєї провини в обсязі пред`явленого їй обвинувачення, а також те, що вона не піддала сумніву обставини справи, які викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченої.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченої, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого.

При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи досліджені у справі докази в їх сукупності, суд вважає їх достовірними, оскільки кожне з них доповнюється і підтверджується сукупністю інших доказів.

Дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки ОСОБА_4 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до житла, вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання суд, відповідно до ст. 65-67 КК України враховує характер і міру громадської небезпеки вчиненого злочину, дані, які характеризують особу обвинуваченого, обставини, які обтяжують і пом`якшують покарання, висновок органу пробації.

Обставин, які б згідно ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, судом встановлено не було.

До обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття, добровільне відшкодування завданої шкоди, скоєння злочину у неповнолітньому віці.

З урахуванням усіх обставин справи, особи обвинуваченого, відсутність тяжких наслідків вчиненого ним правопорушення, відсутність судимостей у обвинуваченого, керуючись вимогами карного закону і передбачених цим законом санкцій, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства.

Суд також вважає за необхідне в силу ст. 124 КПК України стягнути із законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в розмірі 566грн 34коп.

Речові докази розподіляються відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 6090грн на відшкодування матеріальної шкоди від злочину та 5000грн на відшкодування моральної шкоди, суд вважає його не обґрунтованим та не підлягаючим задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілий ОСОБА_7 подав цивільний позов до обвинуваченого до початку судового розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Цивільний позов ОСОБА_7 подав до обвинуваченого ОСОБА_4 , який є неповнолітнім, не працює, заробітку немає. Тобто у такому випадку ОСОБА_4 є неналежним відповідачем, належним відповідачем мав би бути законний представник неповнолітнього. Але до законного представника неповнолітнього обвинуваченого потерпілий цивільний позивач позовні вимоги не пред`являв, а тому його вимоги до неповнолітнього задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 369 371, 373 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років.

На підставі ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на один рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та/або навчання; не виїжджати за межи України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені апробаційною програмою, вид якої може бути визначеним уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судових експертиз в сумі 566 (п`ятсот шістдесят шість)грн 34коп.

Скасувати арешт речових доказів по справі, накладений ухвалами слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду від 04 січня 2023 року та 06 січня 2023 року. Речові докази ДВД-Р диск з відеозаписом зберігати в матеріалах провадження; портмоне чорного кольору, посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «Опель Омега» номерний знак НОМЕР_2 , банківську карту «Приватбанку» - повернути потерпілому ОСОБА_7 .

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 про стягнення з обвинуваченого неповнолітнього ОСОБА_4 6090грн на відшкодування матеріальної шкоди від злочину та 5000грн на відшкодування моральної шкоди відмовити.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Ізмаїльський міськрайонний суд впродовж 30 діб з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, а обвинуваченому та прокурору вручити копію вироку негайно після його проголошення.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку з врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Під час судового провадження судом застосовувалися Правила організації ефективного кримінального судочинства, які введені в дію рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року, та з якими можна ознайомитись на сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області за посиланням: https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, у розділі «Громадянам», вкладка «Проект «Суд, громадяни, суспільство, держава: співпраця заради змін», а також у секретаря судового засідання.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1