печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2023 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду провадження за клопотанням старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000582 від 12.10.2022, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190 КК України.

Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_10 , звернувся з клопотанням, в якому просить продовжити строк тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 2-х місяців, що обумовлено необхідністю проведення в кримінальному провадженні певних процесуальних (слідчих) дій.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити у задоволенні клопотання, підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що 17.03.2023, в межах кримінального провадження № 0000582 від 12.10.2022, в порядку ст. 208 КПК України були затримані ОСОБА_5 ,

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким у той же день повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 3, 4 ст. 190

КК України.

19.03.2023 у цьому кримінальному провадженні, до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 слідчим суддею Володимир-Волинського міського суду Волинської області застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою з місцем утримання в ДУ «Луцький слідчий ізолятор» до 15.05.2023.

30.03.2023 вказаним особам повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

В той же час, ОСОБА_9 17.03.2023 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України в межах кримінального провадження № 0003420 від 07.12.2022, в якому останньому, в той же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

20.03.2023 Святошинським районним судом м. Києва до ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Київській слідчий ізолятор» до 15.05.2023.

27.04.2023 подальше досудове розслідування у цих кримінальних провадженнях було доручено слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України.

Зважаючи, що кримінальні правопорушення, які розслідуються у кримінальних провадженнях № 0000582 та № 0003420 вчинені одними і тими ж особами, 28.04.2023 матеріали досудових розслідувань у цих кримінальних провадженнях об`єднанні в одне кримінальне провадження за № 0000582 від 12.10.2022.

08.05.2023 заступником Генерального прокурора продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до трьох місяців, тобто до 17.06.2023.

10.05.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 та 11.05.2023 - підозрюваним ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 до 17.06.2023.

05.06.2023 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні до шести місяців, тобто до 17.09.2023.

У відповідності до положень ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Натомість, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Згідно з ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Більше того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень (зокрема «Харченко проти України», «Єлоев проти України», «Фельдман проти України») неодноразово акцентував увагу на тому, що доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу. Таким чином, зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Клопотання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою до 2-х місяців фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваній за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих злочинів. Проте, сама лише тяжкість можливого вчинення злочинів, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором у судовому засіданні не доведені.

Матеріали клопотання не містять об`єктивних даних, які достатньо вказували б на перешкоджання інтересам слідства.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, він вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, - все викладене в сукупності спростовує твердження органу досудового розслідування про те, що він може ухилятися від слідства та суду.

Враховуючи характер висунутої підозри, позитивні дані про особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також відсутність даних про наявність з його боку спроб ухилитися від органу досудового розслідування та перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, про що також свідчить поведінка підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою як запобіжного заходу не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи ОСОБА_5 , про який йдеться у клопотанні слідчого, а відтак відмовляє у його задоволенні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, відмовляючи в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя має право згідно ч. 4 ст. 194 КПК України застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Оцінивши в сукупності всі викладені обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_5 та тяжкості висунутої йому підозри і зможе забезпечити належне виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177, 178, 179,194, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_6 - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із забороною йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись із постійного місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з особами, які мають процесуальний статус у даному кримінальному провадженні, поза межами проведення слідчих дій;

- здати слідчому або прокурору у кримінальному провадженні на зберігання свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Звільнити з-під варти негайно підозрюваного ОСОБА_5 у залі суду.

Визначити строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків строком до 09.08.2023 в межах строку досудового розслідування.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органів Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу направити для виконання органу Національної поліції України за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала слідчого судді підл ягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції, набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1