КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 755/7869/21 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3850/2023 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2023року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю:прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкум. Києва, громадянкиуУкраїни, з вищою освітою, не заміжню, не працюючу, зареєстрованута проживаючуза адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, визнано винуватою за ч. 2 ст. 15 п. 2 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено їй покарання у вигляді 11 (одинадцяти) років позбавлення волі. Строк відбуття покарання ОСОБА_10 рахується з моменту її фактичного затримання - з 06.01.2021 року, зараховано попереднє ув`язнення в строк відбуття покарання, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі. Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України залишено без змін до набрання вироком законної сили. Згідно вироку 06 січня 2021 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 , перебувала у приміщенні кухні за адресою свого проживання, а саме по АДРЕСА_1 . У подальшому, ОСОБА_10 , з невідомого слідству мотиву, відчинила навстіж вікно у приміщенні кухні, в квартирі, що розташована на восьмому поверсі вищевказаного житлового будинку, після чого почала викидати через вікно особисті речі та речі мешканців вказаної квартири. В цей час, у ОСОБА_10 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення смерті своїй малолітній дитині ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство малолітньої дитини ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, у вигляді настання смерті останнього, ОСОБА_10 , взяла на руки малолітню дитину, після чого, підійшовши до відчиненого вікна, перехилила тіло малолітньої дитини ОСОБА_8 через підвіконня та випустила його з рук. В результаті дій ОСОБА_10 , малолітня дитина ОСОБА_8 впав на земельну ділянку, вкриту ґрунтом, що розміщена під вікнами вищевказаного житлового будинку з висоти восьмого поверху, та отримав тілесні ушкодження. У свою чергу ОСОБА_10 , виконавши усі дії, спрямовані на позбавлення життя малолітньої дитини ОСОБА_8 , свій умисел до кінця не довела з причин, що не залежали від її волі, оскільки дитині було надано медичну допомогу. З отриманими ушкодженнями малолітнього ОСОБА_8 було госпіталізовано до відділення реанімації НДСЛ «ОХМАТДИТ», де останній з 06.01.2021 року по 18.01.2021 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні ургентної хірургії з діагнозом: «Політравма. ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки. Забій легень. Ненапружений двобічний пневматоракс, пневмомедіастінум. Незначна правобічна емфізема м`яких тканин грудної клітки. Перелом правої ключиці без зміщення уламків. Перелом 1-го ребра зліва. Підокісний перелом лонної кістки зліва». Згідно висновку експерта № 042-165-2021 від 11.02.2021-10.03.2021 року, при зверненні за медичною допомогою 06.01.2021 року у ОСОБА_8 були виявлені такі тілесні ушкодження: -закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку; -закрита травма грудної клітки та тазу у вигляді численних ділянок забою легень з явищами ненапруженого пневмотораксу, з переважною локалізацією по медіастинальній поверхні, переломів дорзо-латеральних відділів вісі лівої ключиці (ближче до акроміального кінця) та 1-го ребра ліворуч без зміщення уламків, підокісного перелому лівої донної кістки, емфіземи м`яких тканин підлопаткової області справа, численних гематом та саден по тілу. Вищевказана закрита травма грудної клітки та тазу супроводжувалась розвитком травматичного шоку тяжкого ступеню, з падінням артеріального тиску до 100/60 мм.рт.ст., з частотою пульсу 140/хв. (індекс Алговера (шоковий індекс) становить 1,4). Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травматичною дією тупого(их) предмета(ів), могли утворитись в термін та за вищевказаних обставин, тобто 06.01.2021 року. Таким чином, між подіями 06.01.2021 року, та отриманням тілесних ушкоджень ОСОБА_8 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.За ступенем тяжкості, враховуючи вищезазначене, закрита травма грудної клітки та тазу відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм небезпеки для життя), згідно п. 2.1.3 й, о «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України. Затверджені методичні рекомендації Міністерства охорони здоров`я України - «Про трактування та експертну оцінку клінічного діагнозу струс і забій головного мозку», «Протоколи надання медичної допомоги неврологічним хворим стаціонарних закладів охорони здоров`я України», якими закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, визначається як найлегша клінічна форма, при якій, регрес об`єктивної неврологічної симптоматики спостерігається у строк до 21 доби. За ступенем тяжкості, враховуючи вищезазначене, закрита черепно- мозкова травма у вигляді струсу головного мозку відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6, але менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я), згідно п. п. 2.3.3. та 4.6. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року, погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України.

Не погоджуючись із вироком суду захисник обвинуваченої та законного представника потерпілого подали апеляційні скарги. ОСОБА_9 - законний представник потерпілого просить скасувати вирок суду від 25.04.2023 року та ухвалити виправдувальний вирок. Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт вказує, що вирок суду не містить фактичних даних про намір та вчинення ОСОБА_10 дій спрямованих на позбавлення життя сина. Ні прокурор ні суд не вказали з яких міркувань мати могла проявити насильство до свого сина, а тим більше намагатися позбавити його життя. Суд помилково зробив висновок про винуватість ОСОБА_10 , не враховано попередні відносини обвинуваченої та сина. Вважає, що випадіння дитини з вікна є нещасним випадком, який став можливий через недогляд матері. Безпідставне засудження ОСОБА_10 призведе до залишення дитини без батьків, що не відповідає його особистим інтересам. За місцем проживання вона характеризується позитивно. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Захисник обвинуваченої просить вирок суду скасувати та ухвалити виправдувальний вирок. Зазначає, що жоден із допитаних свідків не надав підтвердження тому, що особисто бачив як обвинувачена взяла на руки малолітню дитину та перехилила його тіло через підвіконня, випустила його з рук. Свідок ОСОБА_13 бачив лише саме падіння дитини, а не момент її випадання з вікна. Свідок не бачив поруч із вікном обвинувачену, коли вибіг на вулицю побачив на 8 поверсі будинку силует жінки, яка намагалася вистрибнути з вікна, однак її зупинили працівники поліції, які на той час перебували в квартирі. Допитана свідок ОСОБА_14 повідомила, що знаходячись на своєму балконі в будинку напроти на 8 поверсі помітила жінку, а на аудіо запису виклику 102 повідомила, що бачила чоловіка. З вікна побачила просунуту руку з дитиною. Моменту падіння дитини вона не бачила. Такі пояснення свідка узгоджуються із поясненнями обвинуваченої, яка побачивши сина на підвіконні намагалася його схопити та утримати. Свідки ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ОСОБА_18 не надали свідчень, які б доводили вину підзахисної. Були свідками тільки намагання ОСОБА_10 вистрибнути з вікна. Визначені судом докази такі як рапорт, витяг з ЄРДР не містять доказової бази. Відомості в рапорті викладені як припущення. Недостовірність даних внесених в рапорт підтверджується даними, що дитину викинули з балкону 8 поверху, що не відповідає дійсності. Протокол огляду місця події від 06.01.2021 року містить в собі відомості про свідків, анкетні дані яких не зазначені. Вважає, що вирок суду невмотивований. Докази не встановлюють причинно-наслідкового зв`язку між діями та падінням потерпілого з вікна. Судом не встановлено, яку мету могла переслідувати обвинувачена, що суперечить ст. 91 КПК України, не встановлено конкретного акту поведінки, вина обвинуваченої не доведена. Від прокурора надійшли заперечення на апеляційні скарги захисника та законного представника потерпілого. Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційні вимоги, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного. Від законного представника потерпілого ОСОБА_9 надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі. Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. Згідно із ст. 94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок, яка має здійснюватись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог, за результатами розгляду прийняв обґрунтоване та вмотивоване рішення. Висновок щодо винуватості ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого їй злочини підтверджується поясненнями свідка ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , який є працівником УПП у м. Києві, даними витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000055; рапорту інспектора чергової частини ОСОБА_19 від 06.01.2021 року; протоколу огляду місця події від 06.01.2021 року та ілюстративною таблицею до протоколу; протоколу огляду місця події від 06.01.2021 року та ілюстративною таблицею до протоколу, згідно якого об`єктом огляду є 9-ти поверховий будинок за адресою: АДРЕСА_2 ; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.01.2021 року; протоколу обшуку від 06.01.2021 року та ілюстративною таблицею до протоколу; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 07.01.2021 року; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 06.01.2021 року; даними довідки від 06.01.2021 року, яка видана черговим адміністратором НДСЛ «Охматдит» ОСОБА_20 про те, що 06.01.2021 року о 15-10 годині до травмпункту НДСЛ «Охматдит» доставлено пацієнта ОСОБА_8 , 2017 р.н., з діагнозом: політравма. Дитина госпіталізована в відділення реанімації для подальшого лікування та обстеження; відповіді генерального директора Жовніра Володимира НДСЛ «Охматдит» від 16.01.2021 року, згідно якої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на стаціонарному лікуванні у відділенні ургентної хірургії НДСЛ «Охматдит» МОЗ України з 06.01.2021 року, діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку. Закрита травма грудної клітки. Забій легень. Ненапружений двобічний пневматоракс, пневмомедіастінум. Перелом 1-го ребра ліворуч без зміщення уламків. Перелом лівої лонної кістки без зміщення уламків;листа заступника начальника УПП у м. Києва ОСОБА_21 від 18.01.2021 року; даними протоколу перегляду відеозапису від 20.01.2021 року, а саме відеозапису з нагрудних відеокамер екіпажу патрульної поліції на які зафіксовано подію, яка мала місце 06.01.2021 за адресою: м. Київ, Дніпровський р-н., пр-т. Шухевича (Ватутіна), 30-А; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 20.01.2021 року; листа т.в.о. начальника управління інформаційно-аналітичної підтримки УПП у м. Києві ОСОБА_22 від 12.01.2021 року, згідно якого надано аудіозаписи звернень заявників на спецлінію «102» Головного управління 06.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 даними протоколу огляду предметів від 15.01.2021 року; постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 15.01.2021 року; даними протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 09.02.2021 року та додатку до протоколу; висновком експерта № 042-165-2021 від 10.03.2021 року, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06.01.2021 року, протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21.01.2021 року та додатку до протоколу, даними з відповіді на запит КНП «Центр екстренної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» від 13.01.2021 року, карти виїзду швидкої медичної допомоги № 873А ОСОБА_8 , згідно якої зі слів матері після сварки з чоловіком вона викинула дитину з вікна 8 поверху, зі слів оточуючих дитина впала на землю, свідомість не втратив; даними карти виїзду швидкої медичної допомоги №875А ОСОБА_8 , згідно якої зі слів матері після сварки з чоловіком вона викинула дитину з вікна 8 поверху, дитина впала на газон, свідомість не втратив, висновком судово-психіатричного експерта № 21 від 14.01.2021 року, згідно якого ОСОБА_10 у зв?язку з відомостями з її медичної документації та матеріалів справи про наявність у неї в період часу, що цікавить слідство, психічних і поведінкових порушень, потребує проведення їй стаціонарної судової психолого-психіатричної експертизи в КМЦСПЕ; висновком судово-психіатричного експерта № 48 від 06.04.2021 року. Крім того, як вбачається з вироку судом першої інстанції досліджено відеозаписи, за клопотанням сторони захисту допитано свідка ОСОБА_23 , яка є матір`ю обвинуваченої, ОСОБА_24 ,ОСОБА_25 . Захисник стверджує, що жоден із допитаних свідків особисто не бачив як обвинувачена взяла дитину, підійшла до відчиненого вікна, перехилила її через підвіконня та випустила з рук. Разом з тим, свідок ОСОБА_13 пояснив, що звернув увагу, що з 8 поверху будинку навпроти з вікна вилітають побутові речі, та продукти харчування. Біля під`їзду цього будинку був припаркований автомобіль, коли на землю падали речі, водій автомобіля почав голосно кричати, після чого все затихло, він продовжив займатися своїми справами, однак, побачив, як з того самого вікна, жінка почала викидати горщики з квітами, після чого вона зникла, на протязі хвилин 10 нічого не відбувалось, та він далі продовжив фотографувати документи, та раптом побачив як з вікна летить спиною до низу дитина, після чого він зателефонував до поліції та швидкої медичної допомоги, вибіг на вулицю, де біля під`їзду на газоні лежачу дитину у нижній білизні. Коли жінку вивели з під`їзду, вона називала різні чоловічі імена, по її поведінці було видно, що вона перебуває не в адекватному стані. Свідок ОСОБА_14 пояснила вона вийшла покурити, її квартира знаходиться в сусідньому будинку на 3 поверсі, оскільки вікно було відчинене, вона спочатку чула крики жінки на 8 поверсі, яка була одягнута в спортивну світлу футболку та мала чорне волосся, потім з вікна почали вилітати речі, це все відбувалось хвилин 5-7. Після цього, вона побачили з вікна простягнуту руку із дитиною. Моменту падіння дитини вона не бачила, оскільки одразу побігла викликати поліцію та швидку, потім вона побачила, що з вікна намагається вистрибнути жінка. Обвинувачена суду повідомила іншу версію події. При цьому, зазначила, що дійсно помилково повідомила працівників поліції про те, що саме вона викинула дитину з вікна, оскільки перебувала у шоковому стані. Проте така позиція обвинуваченої не узгоджується з вищенаведеними поясненнями свідків та з дослідженими судом матеріалами, зокрема, зі змістом протоколу огляду оптичного носія з аудіо записами звернень заявників на лінію 102, відповідно до якого свідки повідомляли про те, що дитину з вікна викинули. Крім того, встановлено з показань свідків, що з вікна квартири, що на 8 поверсі, вилітали побутові речі, продукти харчування, жінка почала викидати горщики з квітами. Така поведінка ОСОБА_10 передувала тому, що вона вчинила всі необхідні дії, спрямовані на позбавлення життя малолітнього сина. Відповідно до висновку експертизи за своїм психічним станом у період правопорушення, в скоєнні якого ОСОБА_10 підозрюється (06.01.2021р.), вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. Таким чином, судом першої інстанції обґрунтовано встановлено наявність прямого умислу ОСОБА_10 на вчинення злочину. Зауваження адвоката, що витяг з ЄРДР, рапорт інспектора чергової частини від 06.01.2021 року не містять доказової бази, а в протоколі огляду місця події відсутні анкетні дані свідків, не впливають на достатність зібраних доказів, які оцінюються судом як окремо так і в їх сукупності та не є порушенням, яке б ставило під сумнів допустимість цих та інших доказів. Вирок суду є вмотивованим, містить посилання на досліджені судом докази, яким надано правильну оцінку. Наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_10 та отриманням її малолітнім сином тілесних ушкоджень встановлена на підставі сукупності цих доказів, показань свідків. Захисник вказує, що судом не встановлено мету, яку могла переслідувати обвинувачена. Однак встановлення мотиву та мети даного злочину є визначальним для кваліфікації дій за п.п. 6, 7, 8, 9 ч. 2 ст. 115 КК України. Тоді як в даному випадку конкретний мотив слідством не встановлений, мета не визначена, що не спростовує факту вчинення умисних цілеспрямованих дій на позбавлення життя малолітнього сина. Підстави вважати, що вказані події були нещасним випадком, як стверджують апелянти, відсутні, враховуючи зафіксовані повідомлення свідків на лінію 102, показання, надані свідками суду першої інстанції, зокрема щодо поведінки ОСОБА_10 після прибуття на місце події працівників поліції, яка не вживала заходів для виклику медичних працівників, надання допомоги малолітньому сину. Доводи апеляційних скарг захисника та законного представника потерпілого щодо відсутності у ОСОБА_10 намірів на вчинення вбивства з огляду на попереднє ставлення до сина, не є переконливими в даному випадку, враховуючи встановлені судом обставини. Підстави для скасування вироку суду та закриття провадження щодо ОСОБА_8 відсутні. При призначенні обвинуваченій покарання суд першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановив. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 67 КК України, суд визнав вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи (сина), з якою винна перебуває у сімейних або близьких відносинах. Судом враховано, що обвинувачена ОСОБА_10 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, стан здоров`я обвинуваченої, спосіб життя - незаміжня, офіційно не працевлаштована, суспільно корисною працею не займається, ступінь тяжкості вчиненого злочину. Відповідно до ст.3 Конституції України, людина, життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання узгоджується з ст.ст.50, 65 КК України, апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а вирок суду- без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 , законного представника потерпілого ОСОБА_8 - ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 25 квітня 2023 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

___________ _______________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4