Справа № 737/137/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/602/23
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

18 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Грабівка Куликівського району Чернігівської області, громадянину України, з професійно-технічною освітою, одруженому, пенсіонеру, інваліду 3 групи, раніше не судимому, зареєстрованому та проживаючому по АДРЕСА_1 , продовжений строк тримання під вартою на шістдесят днів, до 24 серпня 2023 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав на те, що розгляд кримінального провадження не завершений та перебуває на стадії дослідження доказів, ризики, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою на даний час не зменшилися та продовжують існувати, а підстав для скасування запобіжного заходу або заміни його на більш м`який суд не встановив.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання сторони захисту та змінити раніше обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з покладенням обов`язків негайно прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду, не відлучатися з м. Чернігова без дозволу прокурора та суду, заборонити цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 .

Аргументує тим, що на порушення вимог ст. ст. 178, 183, 194 КПК України, судом першої інстанції не було враховано, що подане клопотання прокурора та матеріали провадження, зокрема, протоколи огляду місця події, дані отримані в ході допиту свідків, не містять обґрунтованих доказів чи даних, які підтверджують обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_6 обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України та наявність заявлених ризиків.

При ухваленні рішення суд не врахував, що ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав частково, не погодившись з кваліфікацією своїх дій та обставин викладених в обвинувальному акті щодо наявності у нього конфлікту з потерпілим, вказавши на необережну форму вини, що полягала в необережному поводженні зі зброєю, внаслідок чого загинув потерпілий, не прийняв до уваги показання свідків, які підтвердили, що обвинувачений та потерпілий дружили з дитинства і жодних конфліктів між ними не було, а також обставину, що саме обвинувачений став ініціатором виклику швидкої та поліції, дані отримані в ході проведення слідчого експерименту, огляду місця події, відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, з його слів є учасником бойових дій в зоні проведення АТО та інвалід ІІІ групи.

Фактично місцевий суд, без наявності будь-яких доказів, посилаючись на ймовірну обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_10 обвинувачення, що спростовується вищенаведеними даними, не встановив наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із заявлених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не з`ясував законної мети та необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, належним чином не мотивував, чому взявши до уваги доводи прокурора, які спростовуються сукупністю матеріалів кримінального провадження, не зазначивши переконливої підстави неможливості застосування або зміни обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, ухвалив необґрунтоване рішення, чим порушив вимоги п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 та ч. 5 ст. 199 КПК України.

Звернув увагу на міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, який одружений, має постійне місце проживання в м. Чернігові, позитивно характеризується за останнім місцем роботи та фактично проживає в с. Грабівка, при тому, що сама лише тяжкість можливого покарання не може бути єдиною підставою для обрання найсуворішого виду запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили про застосування домашнього арешту, прокурора та представника потерпілого, які заперечували проти аргументів сторони захисту, вказуючи, що не допитаний один із свідків обвинувачення, судово-медичний експерт, на тілі обвинуваченого та потерпілого були виявлені тілесні ушкодження характерні для бійки, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Обрання, скасування або зміна запобіжного заходу в суді під час судового розгляду регламентується положеннями статті 331 КПК України, у порядку передбаченому главою 18 цього Кодексу, з урахуванням особливостей судового розгляду кримінального провадження, а тому обґрунтованість підозри, законність її оголошення, доведеність чи не доведеність винуватості обвинуваченого, надання аналізу дослідженим доказам та показанням свідків, коли складений обвинувальний акт і відбувається перевірка доведеності чи недоведеності обвинувачення в суді першої інстанції, апеляційним судом перевірятися не може, оскільки це буде прямим втручанням апеляційної інстанції в розгляд обвинувачення судом першої інстанції.

До того ж, у разі незгоди з оголошеною підозрою, сторона захисту мала можливість оскаржити її під час досудового розслідування, адже це питання врегульовано чинним кримінальним процесуальним законодавством. Однак, таким своїм правом ні підозрюваний на той час, ні його захисник не скористались, у зв`язку з чим питання доведеності підозри є предметом судового розгляду і не може бути розглянуто на даній стадії апеляційного розгляду, як помилково вважає апелянт.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

ОСОБА_6 обвинувачується в навмисному вбивстві ОСОБА_11 , в якого вистрілив із мисливської рушниці. Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, тому твердження захисника про те, що прокурором не наведено конкретних ризиків, а лише ймовірні, є безпідставним. Адже, у разі настання будь-якого з вказаних у клопотанні ризиків, це вже буде неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого.

Продовжуючи ОСОБА_6 строк тримання під вартою, суд вірно зазначив в ухвалі, що вказані прокурором ризики не зменшились та визнав їх такими, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, як про це просила сторона захисту.

Судовий розгляд не завершений, чого не заперечували обидві сторони у кримінальному провадженні, судове засідання призначене на 28 липня 2023 року і кримінальне провадження перебуває на завершальній стадії, а тому колегія суддів з урахуванням характеру обвинувачення, обсягу доказів, що залишилися не дослідженими, не вбачає підстав для пом`якшення обраного запобіжного заходу.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого кримінального правопорушення, наслідки від вчинення якого є невідворотними та виразились у тому, що загинула людина, отже, саме в цьому полягає суспільний інтерес, який виправдовує відповідний відступ від загальної практики Європейського Суду щодо дотримання принципу презумпції невинуватості.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Куликівського районного суду Чернігівської області від 26 червня 2023 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14