Провадження по справі № 1-кс/522/4270/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

06 липня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Веселий Кут, Болградський район, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000156, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється по кримінальному провадженню № 0000156 від 02.02.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що У провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального за №0000156 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.4 ст.185, ч.ч.1 ст.310, ч.1 ст.309 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 №735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 № 938) затверджено Статут акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі Товариство).

Відповідно до п.2 Статуту товариство утворене як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності.

Пунктом 18 Статуту Товариство передбачено утворення філій, представництв, інших відокремлених підрозділів без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.

Так, згідно положення про регіональну філію «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» (далі Філія), філія є відокремленим підрозділом Товариства, яка діє від його імені на в його інтересах, здійснює делеговані Товариством функції у визначеному регіоні транспортної мережі, відповідно до мети, завдань та предмету діяльності Товариства. Юридична та фактична адреса філії м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 19.

Метою діяльності Філії є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученнях, роботах та послугах, що здійснюються Філією, забезпечення ефективного функціонування та розвитку виробничо-технологічного комплексу залізничного транспорту загального користування, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від здійснення підприємницької діяльності.

Філія володіє та користується майном, яким наділило її Товариство для досягнення мети діяльності Філії згідно з законодавством, Статутом Товариства та положенням, а також майном яке придбавається та/або набувається для цілей забезпечення діяльності Філії.

Філія наділяється майном на підставі відповідних рішень правління Товариства. Майно філії є складовою частиною майна Товариства.

Джерелами формування майна філії є грошові кошти та майно, яким Товариство наділило Філію; грошові кошти та майно, отримані Філією в результаті здійснення її діяльності; майно, придбане Філією в процесі її діяльності, а також безкоштовно передане Філії юридичними та фізичними особами; інші джерела, не заборонені законодавством.

Філія використовує та утримує майно, яким наділило її Товариство, відповідно до мети та предмету своєї діяльності, в межах повноважень, визначених Статутом Товариства, положенням та внутрішніми документами Товариства.

В свою чергу, до складу Філії входять Структурні підрозділи, що забезпечують її діяльність.

Досудовим розслідуванням встановлено, що одним зі структурних підрозділів Філії є оборотне локомотивне депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», яке розташоване за адресою: Одеська обл., Болградський р-н, м. Арциз, вул. Привокзальна, буд. 1Ж.

Вказаному структурному підрозділу, відповідно до наказів та розпоряджень Філії виділяється майно, в тому числі, паливно-мастильні матеріали, зокрема дизельне пальне для екіпіровки (заправки) локомотивів.

Встановлено, що ОСОБА_4 , працюючи помічником машиніста тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», спільно з машиністом тепловозу оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_7 , громадянином ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , в період воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», за попередньою змовою вчинив дії щодо таємного викрадення ввіреного йому та машиністу ОСОБА_7 дизельного палива, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , відповідно до наказу № 638/ос (розпорядження) від 01.10.2013 призначений на посаду слюсаря з ремонту рухомого складу 3 (третього) розряду (дизеліст) оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

В подальшому, відповідно до наказу (розпорядження) про переведення на іншу роботу № 409/ос від 07.05.2014 року призначений на посаду помічника машиніста тепловоза, оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця».

Згідно службового формуляра помічника машиніста локомотива (МВРС) форми ТУ-57 Затвердженою УЗ в 2004 році ОСОБА_4 відповідно до якого зазначено наступне: працівник, який займає посаду машиніста локомотиву бере на себе індивідуальну відповідальність за забезпечення збереження довірених йому оборотним локомотивним депо Арциз матеріальних цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: а) під час обслуговування локомотива старанно відноситись до переданих йому для зберігання чи використання матеріальних цінностей (рухомого складу та паливно-мастильних матеріалів) і вживати заходів до запобігання їх пошкодження та розкрадання; б) своєчасно повідомляти адміністрацію депо про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження довірених йому матеріальних цінностей; в) вести облік виконаної роботи на довіреному йому локомотиві та паливно-мастильних матеріалів при прийманні та здачі тягового, мотовагонного та самохідного рухомого складу в маршруті машиніста форми ТУЗ3-ЗІСЦ та в журналі технічного стану локомотива форми ТУ-152.

Інструкцією локомотивної бригади № ЦТ-0106 затвердженою наказом Укрзалізниці від 22.11.2004 №876-ЦЗ, з якою ОСОБА_4 ознайомлений під особистий підпис встановлено наступне:

Розділ 1 «Загальні положення» п.1.1:

Працівниками локомотивних бригад є особи, які призначені для керування та обслуговування електровозів, тепловозів, паровозів (далі - локомотива), електропоїзда, дизель-поїзда, автомотриси (далі - моторвагонного рухомого складу чи МВРС): машиніст, помічник машиніста, а також особи, що працюють їх дублерами.

У своїй роботі локомотивні бригади керуються Правилами технічної експлуатації залізниць України (ПТЕ), Інструкцією з сигналізації на залізницях України, Інструкцією з руху поїздів і маневрової роботи на залізницях України, Інструкцією з експлуатації гальм рухомого складу та Інструкцією про порядок користування АЛС і пристроями контролю пильності машиніста, законодавчими та іншими нормативними актами з безпеки руху та охорони праці, правилами та інструкціями з технічного обслуговування і ремонту локомотивів (МВРС), чинними наказами, вказівками та інструкціями Державної адміністрації залізничного транспорту України (Укрзалізниці), управлінь залізниць, дирекцій залізничних перевезень, локомотивних депо, а також вимогами цієї Інструкції.

При виїзді на дільниці суміжних залізниць і залізниці інших держав локомотивна бригада керується чинними на цих залізницях нормативними документами. Працівники локомотивних бригад відносяться до професій, що пов`язані з рухом поїздів, і на них поширюються всі вимоги та положення Укрзалізниці, які стосуються цієї категорії залізничників.

Пунктом 1.4. зазначено: помічниками машиністів локомотивів призначаються особи, які мають професійно-технічну освіту або загальну середню освіту та курсову професійну підготовку з відривом від виробництва і отримали посвідчення помічника машиніста локомотива (МВРС) відповідного виду тяги та успішно склали встановлені іспити при призначенні на посаду в комісії локомотивного депо. Порядок призначення на посаду помічника машиніста приведений у додатку 1 до цієї інструкції.

Пунктом 3.12. «Економно витрачати паливно-енергетичні ресурси, обтиральні та інші матеріали, утримувати у справному стані довірений інвентар, інструмент та засоби індивідуального захисту».

Пунктом 3.19 помічник машиніста зобов`язаний:

3.19.1 Забезпечувати безпеку руху на основі ретельного виконання вимог ПТЕ, чинних нормативних актів (інструкцій, наказів, вказівок тощо).

3.19.2 Своєчасно та точно виконувати доручення машиніста щодо догляду за локомотивом (MBPC) і його технічним обслуговуванням, а також з контролю за станом поїзда, який обслуговує бригада та зустрічного, вузлів та агрегатів локомотива (МВРС), закріплення локомотива (поїзда) від самовільного руху.

3.19.3 При прямуванні до заборонного сигналу світлофора перейти на бік машиніста, повторювати разом з ним показання сигналу, переконатися в тому, що контролер знаходиться в нульовому положенні, та у достатній величині тиску у гальмівній магістралі. При відсутності дій з боку машиніста щодо зупинки поїзда (локомотива) самому вживати заходи щодо попередження проїзду заборонного сигналу.

3.19.4 Якщо машиніст раптово втратить здатність керувати локомотивом, самому зупинити поїзд (локомотив, МВРС), закріпити його встановленим порядком від самовільного руху, по радіозв`язку передати про це машиністам найближчих поїздів, поїзному диспетчеру або черговому по станції. Порядок подальших дій у цих випадках визначає поїзний диспетчер, виходячи з конкретних умов. При наявності у помічника машиніста посвідчення на право управління локомотивом і за його згодою поїзний диспетчер може дозволити помічнику машиніста довести поїзд до найближчої станції.

Крім того, ОСОБА_4 ознайомлений із Політикою запобігання та протидії корупції АТ «Укрзалізниця» під особистий підпис, яка затверджена наказом АТ «Укрзалізниця» № 192 від 23.03.2018 року.

Водночас, ОСОБА_7 , будучі добре обізнаним з нормативними актами, які регулюють порядок обліку та списання паливно-мастильних матеріалів, володіючи знаннями щодо технічних особливостей роботи локомотивів, на яких він працював, в частині реального використання паливно-мастильних матеріалів, переслідуючи умисну корисливу мету, направлену на таємне викрадення ввіреного йому майна, розробив план вчинення злочину, пов`язаного із таємним викраденням пально-мастильних матеріалів з подальшою їх реалізацією.

Приступивши до виконання свого злочинного умислу, оцінивши особисті можливості, як машиніста, щодо викрадення паливно-мастильних матеріалів, можливих об`ємів викрадення, способів транспортування та збуту, ймовірності викриття його протиправної діяльності, ОСОБА_7 , розуміючи, що підготовка, скоєння даного злочину, а також досягнення злочинної мети можливі лише за допомогою інших осіб, кожна з яких буде виконувати лише свою конкретну функцію розпочав дії з пошуку до вчинення злочину інших осіб, надаючи перевагу особам з близького оточення, з якими мав довірливі стосунки, обізнаними у елементарних правилах конспірації.

Так, ОСОБА_7 , вирішив залучити до своєї протиправної діяльності працівників оборотного локомотивного депо з якими безпосередньо працював та мав довірливі стосунки, а саме - помічника машиніста локомотиву оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 .

При цьому, злочинна роль останнього полягала в отриманні порожніх ємностей й інших засобів для вчинення злочину, відкачуванні дизельного пального за допомогою електричного насосу, гумових шлангів та інших засобів, з паливної системи тепловозу під час його руху або перебуваючи на станції у раніше підготовлені ємності та подальше їх вивантаження в місця заздалегідь узгоджені з ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_7 , розуміючи, що можливості самостійного транспортування та подальшої реалізації викраденого пального, він немає, прийняв рішення із залучення до виконання злочинного умислу свого знайомого ОСОБА_8 , роль якого полягала у транспортуванні пустих ємностей та іншого устаткування для зливання пального з паливної системи тепловозу, їх завантаження на тепловоз по маршруту слідування, збирання ємностей з вже викраденим пальним та транспортування до місця зберігання з подальшою реалізацією.

Бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 прийняли пропозицію та надали ОСОБА_7 , свою добровільну згоду на участь у вчиненні злочину - здійснення таємного викрадення дизельного палива з тепловозів оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» та подальшу його реалізації з отриманням та розподілом грошових коштів для власних потреб.

Згідно із заздалегідь розробленим планом, ОСОБА_7 , на систематичній основі повідомляє ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 дати знаходження на робочій зміні, маршрути слідування, склад потяга та передбачуваний максимальний обсяг дизельного палива, який можливо вкрасти, без вірогідності фіксації нестачі при контролі на мірній планці в баку дизель-потяга при поверненні до оборотного локомотивного депо «Арциз».

Так, 08.06.2023 о 01 годині 00 хвилин помічник машиніста ОСОБА_4 , спільно з машиністом ОСОБА_7 заступив на зміну на локомотиві 2ТЕ116 № 645Б/1519Б, попередньо ознайомившись з маршрутом машиніста № НОМЕР_1 по слідуванню зі станції «Арциз» до станції «Ізмаїл» у складі вантажного потягу.

Розуміючи маршрут слідування та об`єм робіт, які необхідно виконати з метою здійснення злочинного умислу, ОСОБА_7 , за допомогою свого мобільного телефону попередив ОСОБА_8 про необхідність його прибуття на залізничну колію за адресою: Одеська обл., Болградський район, 21 кілометр залізничного перегону за направленням «Арциз-Ізмаїл» на станції «Давлет-Агач» з метою завантаження до тепловозу пустих ємностей та устаткування для зливання пального з паливної системи тепловозу.

Приблизно о 03 годині 11 хвилин 08.06.2023 ОСОБА_8 разом із

ОСОБА_9 на автомобілі марки Ford, модель Transit, 2007 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 прибули до раніше зазначеного місця в узгоджений час та передали помічнику машиніста оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_4 14 (чотирнадцять) порожніх каністр синього кольору і засоби для без перешкодного скоєння злочину. Після чого, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 повернулись у використовуваний транспортний засіб та продовжили рух.

У подальшому, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , під час телефонної бесіди узгодили місце вивантаження з тепловозу ємностей з викраденим пальним та використаним устаткуванням, а саме на 28 кілометрі 2 пікеті (ПК-2) залізничної колії.

Реалізуючи спільний злочинний намір, 08.06.2023, приблизно о 03 годині 54 хвилині, ОСОБА_7 , керував тепловозом та останнім попередньо забезпечивши безперешкодний доступ до машинного відділення тепловозу з метою викрадення дизельного палива, поєднаного із проникненням у сховище замкненої паливної системи, технологічні отвори якої опломбовані, помічник машиніста ОСОБА_4 перебуваючи в секції «А» та «Б» тепловозу 2ТЕ116 № 645Б/1519Б на ділянці «Арциз-Ізмаїл», з метою особистої наживи та спільного збагачення, використовуючи електричний насос, гумові шланги та каністри, попередньо надані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , втрутився в роботу паливної системи тепловозу, що дало змогу злити дизельне паливо із паливної системи тепловозу надані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у пластикові каністри синього кольору.

Так, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , перебуваючи на 28 кілометрі 2 пікеті (ПК-2) залізничної колії в цей час вже чекали співучасників на власному автомобілі марки Ford, модель Transit, 2007 року випуску, білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 у визначеному місці, де їх злочинні дії були б таємними та отримали від помічника машиніста ОСОБА_4 , 14 (чотирнадцять) пластикових каністр синього кольору заповнених незаконно викраденим з тепловозу дизельним паливом в кількості 490 літрів.

В результаті злочинних дій машиніст ОСОБА_7 , помічник машиніста ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за їх діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь наявного та встановленого обладнання в тепловозі, порушивши цілісність замкненої та опломбованої паливної системи тепловозу, тобто проникнення до вказаної системи, таємно викрали шляхом зливання із паливної системи тепловозу 2ТЕ116 № 645Б/1519Б, оборотного локомотивного депо «Арциз» виробничого підрозділу локомотивне депо «Одеса Сортувальна» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» 490 літрів дизельного палива на загальну суму 19 432, 50 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, в заздалегідь заготовлені пластикові ємкості, тим самим розпорядилися викраденим майном, яке належить АТ «Українська залізниця».

Вчиненим кримінальним правопорушенням машиніст ОСОБА_7 , помічник машиніста ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 заподіяли потерпілому АТ «Українська залізниця» матеріальну шкоду на загальну суму 19 432, 50 (дев`ятнадцять тисяч чотириста тридцять дві) гривень 50 (п`ятдесят) копійок.

09.06.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Установлено, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується комплексом зібраних під час досудового розслідування та долучених до матеріалів клопотання доказів.

Перебуваючи на свободі, підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі; знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування, так як всі документи які мають доказове значення та грошові кошти отримані в якості неправомірної вигоди до теперішнього часу не встановлені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки спільників ще не встановлено, тобто перебуваючи на волі підозрюваний може допомогти їм уникнути кримінальної відповідальності.

У зв`язку з чим, слідчий за погодженням із прокурором, звернувся до суду із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 заходу у вигляді тримання під вартою.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що наявні ризики, передбачені п.1,2,4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі; а тому може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин та розуміє що йому загрожує реальне покарання у виді позбавлення волі; знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування, так як всі документи які мають доказове значення та грошові кошти отримані в якості неправомірної вигоди до теперішнього часу не встановлені, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки спільників ще не встановлено, тобто перебуваючи на волі підозрюваний може допомогти їм уникнути кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого, пояснивши суду, що ризики слідчим та прокурором не обґрунтовані, ОСОБА_4 офіційно працевлаштований, проживає за адресою постійного місця проживання в м. Арциз, все своє життя, в нього є мати ОСОБА_10 , вітчим, який перебуває в заресстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , сестра ОСОБА_11 її чоловік ОСОБА_12 та син ОСОБА_13 . Окрім цього, мати підозрюваного - ОСОБА_10 зареєстрована та працює приватним підприємцем в м.Арциз, батько ОСОБА_14 є кадровим офіцером, має звання майора військової служби, на даний час є заступником командира Військової частини НОМЕР_3 . Сестра підозрюваного ОСОБА_15 працює в відділі освіти Арцизської міськради, її чоловік ОСОБА_12 та син ОСОБА_13 проходять військову службу. При цьому, згідно повідомленням начальника Болградського районого центру комплектувания від 21.03.2023 року ОСОБА_12 вважається зниклим безвісті. Таким чином, згідно пояснень сторони захисту, вся родина підозрюваного ОСОБА_4 працювала, три чоловіка з родини боронять нашу державу, а підозрюваний ОСОБА_4 залишився єдиним чоловіком в родині. Разом з тим, сам підозрований ОСОБА_16 закінчив школу, 27.06.2013 року закінчив Вищий навчальний заклад «Одеський коледж транспортних технологій» за спеціальністю електромеханік тягового рухомого складу. З 01.10.2020 року до звільнення 13.06.2023 року ОСОБА_16 працював помічником машиніста тепловоза в Основному локомотивному депо Одеса-Сортувальна. Окрім цього, в 2018 році заочно закінчив Український державний університет залізничного транспорту та здобув ступінь магістра. Станом на теперішній час стороною захисту отримана лише характеристика з Арцизської міської ради, з місця роботи локомотивного депо м. Арциза, з місця проживання, від сусідів, які знають ОСОБА_4 з дитинства, та всі хакратеристики позитивні. Всі перелічені обставини, на думку сторони захисту свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків, а тому адвокат ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання слідчого, допитавши підозрюваного, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви суду.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

На підставі ч.4 ст.5 Європейської конвенції з прав людини, кожен кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

В частині 3 ст. 5 Конвенції / правова позиція ЄСПЛ, викладена в п. 60 рішення від 06.11.2008р. у справі "Єлоєв проти України"/ після спливу певного проміжку часу/досудового розслідування, судового розгляду/ навіть обґрунтована підозра у вчинені злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення.

Таким чином, слідчому судді необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості. При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час розгляду справи по суті.

Пред`явлена ОСОБА_4 підозра обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання доказами, а саме: поясненнями свідка ОСОБА_17 , протоколами обшуку від 08.06.2023 року, постановою про визнання речових доказів від 09.06.2023 року, протоколом обшуку від 08.06.2023 року, постановою про визнання речовим доказом від 09.06.2023 року, поясненнями ОСОБА_8 від 08.06.2023 року, поясненнями ОСОБА_9 , довідками начальника виробничого підрозділу «Локомотивне депо Одеса Сортувальна» ОСОБА_18 від 08.06.2023 року щодо матеріальних збитків, розсекречними протоколами про результати проведення негласної слідчої дії від 14.06.2023 року.

З огляду на вимоги ст.8 КПК України та положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року, слідчий суддя при розгляді даного клопотання використовує Європейську Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо та застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Відповідно до п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Аналогічні висновки ЄСПЛ виклав у пілотному рішенні «Сукачов проти України» від 30.01.2020 року, де Суд визнав неналежними умови тримання ув`язнених під вартою у більшості СІЗО України (зокрема й в Одеському СІЗО), що виявляють порушення статті 3 Конвенції (п.46-100), а також зауважив на тому, що коли держава не може гарантувати кожному ув`язненому умови, які відповідають статті 3 Конвенції, найбільш доречним рішенням проблеми переповненості уявляється зменшення кількості утримуваних осіб шляхом частішого використання заходів, не пов`язаних з триманням під вартою і шляхом мінімізації використання попереднього ув`язнення (п.146).

У цьому ж рішенні, ЄСПЛ визначив, що прокурорів та інших працівників правоохоронних органів слід заохочувати до подальшого зменшення кількості запитів щодо початкового утримання під вартою та його продовження, окрім найбільш серйозних справ (п.149).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може:

- знищити, сховати або спотворити речі та документи які мають істотне значення для досудового розслідування, так як всі документи які мають доказове значення та грошові кошти отримані в якості неправомірної вигоди до теперішнього часу не встановлені.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя до уваги не бере, оскільки ані слідчим в клопотанні, ані прокурором в судовому засіданні не надано будь-яких доказів та не зазначено яким саме чином буде перещкоджати проведенню досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Разом з тим, матеріалами клопотання слідчого та прокурором в судовому засіданні не доведено обов`язково визначених ст.183 КПК України підстав застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, та в розпорядження суду не надано будь-яких доказів на підтвердження доводів сторони обвинувачення щодо переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду.

При цьому, вирішуючи питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчим суддею приймається до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який офіційно працевлаштований, раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався; не одружений, проте проживає разом з батьками, мати працює приватнимпідприємцем, батько є кадровим офіцером - заступником командира Військової частини НОМЕР_3 , підозрюваний позитивно характеризується за місцем проживання від сусідів, за місцем роботи та з Арцизської селищної ради, що за переконанням слідчого судді, обумовлює достатню міцність соціальних зв`язків підозрюваного у місці його реєстрації і постійного проживання, а у випадку застосування до останнього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, призведе до свавільного позбавлення підозрюваного свободи.

Сукупність наведених обставин надає слідчому судді можливість зробити висновок про об`єктивне спростування в судовому засіданні доводів сторони обвинувачення щодо наявності зазначеного у клопотанні ризику переховування та свідчить про неспівмірність запропонованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою фактичним обставинам справи.

Отже, з урахуванням означеного вище та у контексті наведеної практики суду конвенційної юрисдикції, в силу ч.4 ст.194 КПК України, слідчий суддя вважає, що у такому випадку розглядуване клопотання сторони обвинувачення не підлягає задоволенню у запропонованому обсязі, а доводи сторони захисту уявляються такими, що частково заслуговують на увагу.

Оцінюючи доводи клопотання слідчого та позицію прокурора в судовому засіданні, враховуючи положення ст.ст.7-9, 177-178, 181, 183, 194 КПК України у їх системному взаємозв`язку, а також приймаючи до уваги встановлені під час розгляду клопотання обставини та характер інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його тяжкість та передбачене законом покарання, забезпеченість підозрюваного місцем реєстрації й постійного проживання в Одеській області, слідчий суддя доходить висновку про те, що для забезпечення належного виконання вказаним підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, достатнім й обґрунтованим, з дотриманням справедливого балансу між існуванням суспільного інтересу та поваги до особистої свободи, уявляється застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби за адресою постійного місця проживання.

Частинами 1, 2 ст.181 КПК України регламентовано, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів ч.1 ст.219 КПК України, досудове розслідування має бути завершене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

За результатом розгляду клопотання слідчого чи прокурора про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя застосовує запобіжний захід в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

05.07.2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за квалфіфікуючими ознаками: тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Слідчим суддею встановлено, що в рамках кримінального провадження №0000156 від 02.02.2023 року, раніше вже було повідомлено 09.06.2023 року про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України двух інших фігурантів справи, а саме підозрюваному ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Строк досудового розслідування спливає 09.08.2023 року, а тому саме до цієї дати слідчий суддя може застосувати запобіжний захід.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про необхідність залишення без задоволення клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22:00 до 05:00 години, за адресою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 176- 178, 181-183, 186, 193, 194, 196, 197, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Одеського РУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, залишити без задоволення.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби, з 22:00 до 05:00 години, за адресою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 2 місяців в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.08.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного обов`язки в межах строку досудового розслідування, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, до 09.08.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою в розумні строки;

2) не залишати з 22:00 до 05:00 години місце постійного проживання, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) утримуватись від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні щодо обставин вчинення інкримінованого злочину;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту рахувати з моменту винесення ухвали слідчого судді, тобто з 06.07.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 в м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , процесуального керівника у вказаному кримінальному провадженні прокурора Приморської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_5 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 06.07.2023 року о 17:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя: ОСОБА_19

06.07.2023