Номер провадження:1-кс/521/2124/23
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2023 року м. Одеса
В обґрунтування клопотання зазначено, що 05.06.2023 року до чергової частини ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надійшла заява від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , про те, що 05.06.2023 року близько 11 години 45 хвилин, малознайомий на ім`я ОСОБА_6 , будучи раніше судимий за майнові злочини, під приводом повернення неіснуючого боргу, шахрайським шляхом заволодів золотими сережками вагою 3 г., вартістю 3600 гривень, які належать потерпілій.
Проведення досудового розслідування доручено слідчому СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області старшому лейтенанту поліції ОСОБА_3
09.06.2023 року у проміжок часу з 18 год. 07 хв. по 18 год. 12 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав сережки з металу жовтого кольору з камінням червоного кольору, які було запаковано в сейф пакет № WAR 1271692.
09.06.2023 року у період часу з 18 год. 30 хв. по 18 год. 50 хв. вказаний предмет було оглянуто та поміщено до сейф пакету № PSP 1184182, про що складено відповідний протокол.
Постановою слідчого від 09.06.2023 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.
Підставою для накладення арешту на майно, відповідно до ч.2 ст.170 КПК України є збереження речових доказів.
Слідчий надав до суду заяву, відповідно до змісту якої просив здійснити розгляд клопотання за відсутності її та прокурора, власника майна повідомлено про дату та час судового засідання.
Власник майна в судове засідання не прибув, свого ставлення до клопотання дізнавача не висловив.
Дослідивши матеріали справи, суть клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).
На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.
Що стосується питання передачі майна на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , то відповідно до вимог ст.173 КПК України до компетенції слідчого судді не входить розгляд даного питання під час арешту майна та відноситься до компетенції органу досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя
П О С Т А Н О В И В :
Накласти арешт на майно, яке 09.06.2023 року у проміжок часу з 18 год. 07 хв. по 18 год. 12 хв. за адресою: АДРЕСА_2 громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , добровільно видав, а саме: на сережки з металу жовтого кольору, з камінням червоного кольору, які запаковано в сейф пакет № PSP 1184182.
Заборонити розпоряджатись та користуватись зазначеним майном до прийняття рішення по кримінальному провадженню.
Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1