Провадження № 1-кп/202/163/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянув у закритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро кримінальне провадження № 0000682 від 01.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Хорошки Полтавської обл., громадянин України, не одруженого, утриманців не має, з базовою середньою освітою, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, стрільця стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдата, такий що зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом доведеним

Солдат ОСОБА_8 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану військовий злочин за наступних обставин.

13 березня 2022 року солдат ОСОБА_8 прибув з ІНФОРМАЦІЯ_2 до пункту постійної дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби та виконання обов`язків військової служби щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в тому числі у безпосередньому зіткненні з противником.

Близько 10 год. 18 хв. 01 вересня 2022 року солдат ОСОБА_8 , перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 , розташованої у АДРЕСА_2 , отримав від заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 законний усний наказ вибути на КСП роти, що знаходиться між АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 для подальшого виконання завдань у складі свого підрозділу.

Солдат ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді стрільця 1 відділення 1 взводу 3 роти військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, 3 мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України y безпосередньому зіткненні з противником, близько 10 год. 18 хв. 01 вересня 2022 року, отримавши законний усний наказ свого прямого начальника - заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_9 вибути на КСП роти, що знаходиться між АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 для подальшого виконання завдань у складі свого підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Стаття (частина статті) закону, що передбачає відповідальність за злочини, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_8

ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрито відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Позиція обвинуваченого

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 402 КК України не визнав, суду показав, що він двічі перебував в зоні бойових дій де було багато загиблих військовослужбовців, на час доведення до нього наказу вибути на КСП роти та заняття позицій оборонного характеру для подальшого виконання завдань перебував на лікуванні тому висунув командиру вимогу надати йому відпустку, щоб попрощатися з родиною, оскільки йому в цьому було відмовлено то він відмовився від виконання наказу.

Показання свідків

Свідок ОСОБА_10 , суду показав, що він є військовослужбовцем та 01.09.2022 року був свідком того, як командир ОСОБА_11 зачитував ОСОБА_8 наказ про виконання завдання пов`язаного з виконанням бойових дій, на що ОСОБА_8 відповів, що він розуміє все, але виконувати не буде даний наказ. Також ОСОБА_10 додав, що ОСОБА_12 виглядав здоровим та адекватним, та з приводу поганого самопочуття та стану здоров`я від ОСОБА_8 нічого не чув.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що є заступником командира та 01.09.2022 року виконував обов`язки у м. Бахмут, та було розпорядження про висунення підрозділу на певні позиції, у зв`язку з чим наказ було доведено до ОСОБА_8 і попереджено про наслідки його невиконання, однак ОСОБА_8 відмовився від його виконання. Також ОСОБА_9 додав, що на той час він був прямим начальником для ОСОБА_8 ..

ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_8 на стан здоров`я не скаржився та у відпустку не прохався.

Докази, досліджені судом на підтвердження встановлених обставин вчинення кримінального правопорушення

Судом було досліджено наступні докази:

- протокол огляду від 01.09.2022 року, предметом огляду є відеозапис з назвою « VID_20220901_101837 » тривалість якого 01 хв. 03 сек., при досліджені даного відеозапису встановлено, що в присутності свідка ОСОБА_14 було відтворено зміст даного відеозапису, під час чого встановлено факт надання усного наказу заступником командира В/Ч НОМЕР_2 ОСОБА_9 та відмови виконувати наказ військовослужбовцем ОСОБА_8 . Дану відео-зйомку свідок здійснював на свій мобільний телефон.

- протокол проведення слідчого експерименту від 01.09.2022 року за участю свідка ОСОБА_14 , який зазначив, що військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 01.09.2023 року приблизно о 10 год. 18 хв. перебував за місцем тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , майор ОСОБА_9 вишикував стрільця 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 , якому було роз`яснено вимоги КК України щодо військових злочинів, зокрема, щодо відповідальності за фактом непокори, тобто відмови виконувати наказ начальника, після чого майор ОСОБА_9 віддав усний наказ стрільцю 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 висунутися до КМП роти, у певне місце для заняття позицій оборонного характерк, отримавши даний наказ ОСОБА_8 відкрито, в умовах воєнного стану відмовився його виконувати, при цьому він не повідомив з яких саме причин відмовляється виконувати вказаний наказ.

- протокол проведення слідчого експерименту від 01.09.2022 року за участю свідка ОСОБА_9 , який зазначив, що 01.09.2023 року приблизно о 10 год. 18 хв. вишикував стрільця 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 якому роз`яснив вимоги КК України щодо військових злочинів, зокрема, щодо відповідальності за фактом непокори, тобто відмови виконувати наказ начальника, після чого майор ОСОБА_9 віддав усний наказ стрільцю 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 висунутися до КМП роти, що знаходиться у певному вісці, отримавши даний наказ ОСОБА_8 відкрито, в умовах воєнного стану, відмовився його виконувати, при цьому він не повідомив з яких саме причин відмовляється виконувати вказаний наказ. Віддання даного наказу фіксувалось на мобільний телефон помічника командира батальйону з правової роботи ОСОБА_14 .. Також свідками вказаної події були військовослужбовці: сержант ОСОБА_10 та солдат ОСОБА_15

- протокол проведення слідчого експерименту від 01.09.2022 року за участю свідка ОСОБА_10 , який зазначив, що військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_8 01.09.2023 року приблизно о 10 год. 18 хв. перебуваючи за місцем тимчасової дислокації підрозділу в/ч НОМЕР_1 , майор ОСОБА_9 вишикував стрільця 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 , якому було роз`яснено вимоги КК України щодо військових злочинів, зокрема, щодо відповідальності за фактом непокори, тобто відмови виконувати наказ начальника, після чого майор ОСОБА_9 віддав усний наказ стрільцю 1 відділення 1 взводу 3 роти солдата ОСОБА_8 військовослужбовцю в/ч НОМЕР_1 висунутися до КМП роти, отримавши даний наказ ОСОБА_8 відкрито, в умовах воєнного стану відмовився його виконувати, при цьому він не повідомив з яких саме причин відмовляється виконувати вказаний наказ.

VІІІ. Мотиви суду

Проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази, перевіривши їх за критеріями належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дійшов до висновку, що наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак в силу положень ст.ст. 84, 85, 86 КПК України є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України поза розумним сумнівом.

Обвинувачення ОСОБА_8 обґрунтовується показами свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та проведеними слідчими експериментами за їх участю а також проведеними слідчим експериментом за участю свідка ОСОБА_14 , які зазначили про факт відмови виконання наказу його безпосереднього начальника ОСОБА_9 з боку ОСОБА_8 та відсутність скарг на стан здоров`я, відеозаписом, на якому видно та чутно, факт доведення до ОСОБА_8 його безпосереднім начальником ОСОБА_9 наказу про необхідність направлення на відповідні позиції і роз`яснено наслідки відмови виконання даного наказу, на що ОСОБА_16 відповів, що він все розуміє, але виконувати наказ не буде.

Згідно довідки військово-лікарської комісії № 255, ОСОБА_8 придатний до військової служби. Відповідно до довідки військово-лікарської комісії у ОСОБА_8 встановлено діагноз «Амбліопія лівого ока слабкого ступеню» та зазначено, що він придатний до військової служби.

Заява ОСОБА_8 про те, що він скаржився на погане самопочуття та йому було необхідно пройти медичне лікування не підтверджуються належними та допустимими доказами, так як свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вказали про відсутність факту скарг з боку ОСОБА_8 на стан свого здоров`я, чого також не було встановлено при перегляді відеозапису, а також не надано жодних документів, які б підтверджували зазначений факт.

Суд вважає, що поза розумним сумнівом, стороною обвинувачення доказано під час судового розгляду, що ОСОБА_8 дійсно відмовився виконувати наказ свого безпосереднього начальника в умовах воєнного стану, тобто вчинив непокору.

Суд допитав обвинуваченого, свідків, дослідив надані докази, матеріали, що характеризують обвинуваченого, та дійшов висновку, що вина ОСОБА_8 доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого

ОСОБА_8 повинен нести кримінальну відповідальність за непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 402 КК України.

Мотиви призначення покарання

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до тяжких злочинів, особу винного, який раніше не судимий, характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , судом не встановлено.

Зважаючи на те, що ОСОБА_8 будучи військовослужбовцем ЗСУ та присягнувши захищати державу та виконати свій обов`язок, захищаючи територіальну цілісність України, вчинив непокору, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаціними військами оборони ЗСУ на вказаній ділянці оборони, з урахуванням обставин справи та особи обвинуваченого, суд враховуючи наявність обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_8 , відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме реального покарання, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_8 .

ХІ. Вирішення питання щодо судових витрат

Витрати на залучення експертів відсутні.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 367-374 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у вигляді шести років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк покарання обвинуваченому обчислювати з моменту затримання - 01.09.2022 року.

Речові докази: оптичний диск з відеозаписом - зберігати при матеріалах справи

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1