Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

19 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000050 щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Берестовець Костопільського району Рівненської області,

громадянина України, що зареєстрований та проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за апеляційною скаргою представника цивільного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМК-Альпі" ОСОБА_9 на вирок Яготинського районного суду Київської області від 8 лютого 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Яготинського районного суду Київської області від 08.02.2023 ОСОБА_8 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.286 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цим же вироком частково задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 , на користь якого суд стягнув:

- з ОСОБА_8 45 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди;

- з Товариства з обмеженою відповідальністю "БМК-Альпі" (далі - ТОВ "БМК-Альпі") 122 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди;

- з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "Юнівес" (далі - ПрАТ СК "Юнівес") 78 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 9 495 грн - матеріальної шкоди.

В апеляційній скарзі директор ТОВ "БМК-Альпі" ОСОБА_9 просить вирок суду в частині рішення про цивільний позов змінити та зменшити суму, яка підлягає стягненню з товариства на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди, до 20 000 грн.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає, що визначений судом розмір моральної шкоди є завищеним і не відповідає фактичним обставинам справи. На переконання представника цивільного відповідача, суд не врахував, що ТОВ "БМК-Альпі" передавало потерпілому 10 000 грн на поховання, застрахувало транспортний засіб, який був у справному стані і проходив технічний огляд. Автомобіль під керуванням ОСОБА_8 винесло на зустрічну смугу дороги через ожеледицю. Також стверджує, що суд не дав оцінку недбалій поведінці загиблого водія, який не був пристебнутий паском безпеки, і у разі використання паску безпеки шанси вижити були б вищі.

Що стосується цивільного позивача, то він повнолітній, на утриманні загиблого не перебував. Ступінь страждань цивільного позивача суд не визначив, оскільки не досліджував та не оцінював характер його спілкування із загиблим.

Також представник позивача посилається на положення ст.261 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон), згідно з якою страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, та висновок про застосування норми права у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц. Відповідно до цього висновку у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдача шкоди у передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок із виплати страхового відшкодування (у випадках, передбачених ст.37 Закону) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Оскільки на момент вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення цивільно-правову відповідальність володільця транспортного засобу ТОВ "БМК-Альпі" було застраховано у ПрАТ СК "Юнівес", і згідно з полісом страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, складає 260 000 грн, вважає, що рішення про стягнення з ТОВ "БМК-Альпі" моральної шкоди є незаконним.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_6 зазначає, що 10 000 грн, які відшкодував відповідач, - це витрати на поховання, а саме, на організацію поминального обіду, які згідно з п.27.4 ст.27 Закону та відповідно до Закону України "Про поховання та похоронну справу" не відшкодовуються страховою компанією.

Що стосується інших обставин, які нібито не врахував суд, як то підтримання автомобіля у технічно справному стані та страхування цивільно-правової відповідальності володільцем транспортного засобу, який є джерелом підвищеної небезпеки, то це є його обов`язком. У той же час, наявність ожеледиці на дорозі на момент вчинення працівником відповідача дорожньо-транспортної пригоди і те, що загиблий ОСОБА_11 не користувався паском безпеки, є по суті оскарженням фактичних обставин кримінального провадження, що суперечить положенням ч.3 ст.349 КПК України.

На момент подачі позовної заяви 23.05.2022 потерпілий визначив моральну шкоду в сумі 300 000 грн, яку розподілено між відповідачами у відповідності до положень ст.ст.1167, 1172, 1187, 1194 ЦК України, якими передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відшкодування юридичною особою шкоди, завданої працівником, відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність. Позивач просив стягнути 50 000 грн з обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив кримінальне правопорушення, 78 000 грн - з страховика ПрАТ СК "Юнівес", 122 000 грн - з юридичної особи ТОВ "БМК-Альпі". Оскільки згідно з п.27.3 ст.27 Закону страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, в загальному розмірі на одного померлого 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі на день настання страхового випадку, що становить 78 000 грн, то посилання в апеляційній скарзі на необхідність стягнення з страховика моральної шкоди в межах ліміту страхового відшкодування, який становить 260 000 грн, вважає необґрунтованими. А тому просить вирок суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи представника потерпілого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; доводи прокурора, який підтримав позицію представника потерпілого; провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_8 порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.

28 січня 2022 року близько 07 години 35 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно-справним автомобілем "Ford Connect" д/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Переяславській в м. Яготині Бориспільського району Київської області в напрямку м. Борисполя, порушив вимоги п.п.1.5, 2.3 "б", "д", 12.1 та дорожньої розмітки 34.1.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР).

Порушення ОСОБА_8 вказаних вимог ПДР виразилося в тому, що він не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням, біля будинку № 111 на вказаній вулиці перетнув вузьку суцільну лінію дорожньої розмітки і виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем "ВАЗ 211540" д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_11 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження - множинні травми грудної клітки у вигляді переломів ребер та хребта з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком крововтрати, від яких помер на місці пригоди.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставами для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Покарання ОСОБА_8 призначено судом відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують покарання, і відсутності обставин, що його обтяжують. Також у вироку наведені ґрунтовні мотиви застосування ст.75 КК України.

Що стосується доводів представника цивільного відповідача про незаконність вироку в частині рішення про цивільний позов про стягнення з ТОВ "БМК-Альпі" моральної шкоди, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

У пред`явленому в кримінальному провадженні цивільному позові в інтересах потерпілого представник ОСОБА_6 просив стягнути на користь ОСОБА_10 у рахунок відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 50 000 грн, з ТОВ "БМК-Альпі" - 122 000 грн і з ПрАТ СК "Юнівес" -78 000 грн, а також з ПрАТ СК "Юнівес" 9 495 грн у рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Під час судового розгляду ОСОБА_8 у добровільному порядку сплатив потерпілому 5 000 грн.

Визначаючи загальний розмір моральної шкоди, суд врахував ступінь моральних страждань позивача, оскільки в його житті відбулися вимушені зміни та порушився його звичайний спосіб життя.

Як зазначав у позовній заяві ОСОБА_10 , він зазнав значних страждань внаслідок смерті батька, який був для нього опорою за життя та прикладом у повсякденні. Ці страждання виразились у щоденних думках та спогадах про наслідки психотрамуючої події, поховання батька, емоційній напрузі, тощо.

Ці обставини ніким з відповідачів під час судового розгляду не заперечувалися, що б давало суду підстави досліджувати характер спілкування між сином і батьком, який загинув.

А тому, на думку колегії суддів, визначений судом розмір моральної шкоди на загальну суму 250 000 грн узгоджується з характером та обсягом душевних страждань потерпілого, і з огляду на неможливість усунути чи виправити наслідки від злочинних дій обвинуваченого, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Представник цивільного позивача сам вказує в апеляційній скарзі, що 10 000 грн товариство передало ОСОБА_10 на поховання, а тому ця сума не може бути зарахована у рахунок відшкодування моральної шкоди.

Страхування обов`язкової цивільно-правової відповідальності та підтримання транспортного засобу у технічно справному стані є не тільки загальноприйнятою нормою, а і обов`язком його власника. До того ж, страхуючи цивільну відповідальність власник, у першу чергу, захищає свої майнові права.

Незрозуміло, яким чином суд при визначенні розміру моральної шкоди повинен був врахувати погодні умови і стан дорожнього покриття. Що ж стосується доводів про те, що потерпілий, який загинув, не користувався паском безпеки, то слід зауважити, що його смерть перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_8 , який порушив вимоги ПДР.

Згідно з ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з п.22.1 ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Суд першої інстанції правильно встановив, що під час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 , виконуючи свої трудові обов`язки, керував забезпеченим транспортним засобом - автомобілем "FordConnect" д/н НОМЕР_1 , який належить ТОВ "БМК-Альпі".

Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/2452215 оформлений ТОВ "БМК-Альпі" у ПрАТ СК "Юнівес", і страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 260 000 грн, а за шкоду, заподіяну майну, - 130 000 грн.

Згідно з п.23.1 ст.23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є:

шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого;

шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим;

шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим;

моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно з п.27.3 ст.27 Закону страховик (у випадках, передбачених п.п."г" і "ґ" п.41.1 та п.п."в" п.41.2 ст.41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Отже, моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи, підлягає стягненню з страховика лише в межах ліміту відповідальності, який становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а не 260 000 грн, як про це зазначає представник відповідача в апеляційній скарзі, і станом на день настання страхового випадку цей ліміт становив 78 000 грн (12 х 6 500 = 78 000). Також суд стягнув з ОСОБА_12 45 000 грн, врахувавши, що він сплатив ОСОБА_10 5 000 грн.

А тому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а також розміром шкоди, яку суд стягнув з ОСОБА_12 , яка становить 122 000 грн, суд правильно стягнув з ТОВ "БМК-Альпі", у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Яготинського районного суду Київської області від 8 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника цивільного відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БМК-Альпі" ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3