"28" червня 2023 р. Єдиний унікальний № 371/198/23
Номер провадження № 1-кп/371/179/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/198/23

Провадження № 1-кп/371/179/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю :

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000008, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 січня 2023 року, за обвинуваченням :

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Чорноморівка Каховського району Херсонської області, має повну загальну середню освіту, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , адреса місця перебування: АДРЕСА_2 , не працевлаштований, одружений, має на утриманні трьох малолітніх дітей : доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , синів : ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше судимий: вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року до покарання у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю один рік,

за ст. 125 ч. 2 КК України,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у селі Пії Миронівського району Київської області, має професійно-технічну освіту, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , не працевлаштований, не одружений, раніше не судимий,

за ст. 125 ч. 1 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Встановлені обставини кримінального правопорушення

За встановленими обставинами кримінального правопорушення, 01 січня 2023 року, близько 18 години, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували за місцем постійного проживання в будинку під номером АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_4 зателефонувала мати ОСОБА_10 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_6 вчиняє відносно неї фізичне насильство.

Після отримання такої інформації, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 раптово виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6

01 січня 2022 року, близько 20 години 10 хвилин, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_5 , за попередньою змовою, прибули до домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходився ОСОБА_6 , з метою спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, 01 січня 2023 року, близько 20 години 10 хвилин, діючи умисно, на ґрунті особистої неприязні, з метою заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 наніс кулаком правої руки удар в ліву сторону обличчя ОСОБА_6 в район нижньої повіки лівого ока.

Після чого, ОСОБА_4 двома руками штовхнув в груди ОСОБА_6 , внаслідок чого останній впав на підлогу. Продовжуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 почав бити ОСОБА_6 правою ногою по різним частинам тіла: голові, руках та тулубу, таким чином нанісши йому близько 4-6 ударів, а ОСОБА_5 в цей же час наносив удари правою ногою по спині ОСОБА_6 , таким чином нанісши йому близько 4 ударів.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 завдали ОСОБА_6 фізичного болю та заподіяли тілесні ушкодження: рана повік правого ока; синці правої навколо вушної ділянки, повік правого ока, нижньої повіки лівого ока, 5-го пальця лівої кисті, лівого передпліччя; крововиливу в білкову оболонку правого ока, які утворилися від дії тупого (их) предмета (ів).

Згідно з висновком судово - медичного експерта, ушкодження у вигляді рани повік правого ока викликає розлад здоров`я більше 6, але менше 21-го дня і відноситься до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Ушкодження у вигляді синців та крововиливу - до легких тілесних ушкоджень,

Позиції учасників судового провадження

Фактичні обставини кримінального правопорушення обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не заперечили, кожен з обвинувачених визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, на підтвердження встановлених в ході досудового розслідування обставин обвинувачені надали показання.

Прокурор відмовився від проголошення вступної промови, не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Потерпілий не заперечив встановлених досудовим розслідуванням обставин.

Повне визнання обвинуваченими вини, не заперечення фактичних обставин кримінального правопорушення та кваліфікації своїх дій, усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачуються, стали передумовами здійснення розгляду провадження в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України.

Роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, з`ясувавши їх думку про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, та здійснив судовий розгляд кримінального провадження із застосуванням правил ст. 349 ч. 3 КПК України, обмежившись допитом обвинувачених, дослідженням матеріалів, що характеризують особи обвинувачених.

Суд з`ясував правильне розуміння учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, не має сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини кримінального правопорушення в апеляційному порядку.

З показань обвинуваченого ОСОБА_4 слідує наступне.

01 січня 2023 року, у вечірній час, він з ОСОБА_5 , який є братом його дружини, перебували за місцем проживання в будинку під номером АДРЕСА_2 . Йому зателефонувала мати ОСОБА_10 і сказала, що її чоловік ОСОБА_6 вчиняє відносно неї фізичне насильство.

Вони з ОСОБА_5 вирішили поїхати та захистити його маму. Близько 20 години вони прибули до будинку ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходився ОСОБА_6 зайшовши до будинку, ОСОБА_5 наніс кулаком удар в обличчя ОСОБА_6 . Він руками штовхнув ОСОБА_6 в груди, той упав, він почав наносити удари правою ногою по різним частинам тіла, бив по голові, руках та тулубу, наніс десь 4-6 ударів. В цей час ОСОБА_5 наносив удари ногою по спині ОСОБА_6 . Не заперечує, що саме нанесені ним удари спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілого.

У вчиненому щиро кається. Просить суворо не карати. Вказав, що потерпілий спровокував такі дії своєю протиправною поведінкою щодо його матері.

З показань обвинуваченого ОСОБА_5 слідує, що 01 січня 2023 року вони зі ОСОБА_4 перебували вдома, в будинку під номером АДРЕСА_2 , коли ОСОБА_4 зателефонувала його мати. Вона повідомила, що ОСОБА_6 вчиняє насильство щодо неї. Він вирішив поїхати разом зі ОСОБА_4 , щоб захистити його матір. Прибувши до домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час знаходився ОСОБА_6 , зайшовши до будинку, він відразу наніс кулаком правої руки удар в ліву сторону обличчя ОСОБА_6 . Після того, як ОСОБА_4 повалив ОСОБА_6 на підлогу, він наніс близько 4 ударів правою ногою по спині ОСОБА_6 .

У вчиненому щиро кається. Просить суворо не карати. Також вказав, що потерпілий спровокував такі дії своєю протиправною поведінкою щодо матері ОСОБА_4 .

Мотиви суду

Допит обвинувачених здійснено відповідно до правил ст. 351 КПК України.

Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними.

З показань обвинувачених суд дійшов висновку про визнання ними всіх обставин, які встановлені досудовим розслідуванням, підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК України.

З огляду на наведене, пред`явлене ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачення знайшло своє підтвердження в судовому засіданні при розгляді кримінального провадження.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , мало місце, це діяння полягає у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та містить склад кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , мало місце, це діяння полягає у заподіянні потерпілому ОСОБА_6 умисного легкого тілесного ушкодження, та містить склад кримінального проступку, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 є винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене.

Під час розгляду кримінального провадження, судом не встановлено обставин, які, у відповідності до ст.ст. 36 - 43 КК України, виключають кримінальну протиправність діяння обвинуваченої, а також підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених ст.ст. 44 - 49 КК України.

Судом не встановлено обставин, які свідчать про необхідність застосування до обвинувачених примусового лікування, а також обставин, які свідчать про те, що обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення у стані неосудності чи обмеженої осудності.

Судом досліджено письмові докази, що характеризують обвинувачених

ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується як такий, скарг на поведінку якого не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, має родину та трьох малолітніх дітей, раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Ржищівською міською радою № 14/07-02-04/4 від 11 січня 2023 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» від 19 січня 2023 року та 20 січня 2023 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 320 від 13 січня 2023 року, вироку Миронівського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року.

За місцем проживання ОСОБА_5 характеризується як такий, скарг на поведінку якого не надходило, компрометуючі матеріли відсутні, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебуває, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.

Такі фактичні обставини підтверджуються даними характеристики з місця проживання, виданої Ржищівською міською радою № 14/07-02-02/2 від 11 січня 2023 року, довідок Комунального некомерційного підприємства Миронівської районної ради «Миронівська опорна багатопрофільна лікарня» від 19 січня 2023 року та 20 січня 2023 року, вимоги УІАП ГУ НП в Київській області № 319 від 13 січня 2023 року.

За приписами ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст.ст. 66, 67 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення у виді проступку, характеризується позитивно.

За змістом обвинувального акта, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого за скоєне, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обвинувачений визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним, підтвердженим певними засобами доказування.

Судом не встановлено у чому саме полягала активність та ініціативність обвинуваченого ОСОБА_4 у сприянні правоохоронним органам. Визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

З урахуванням наведених обставин, суд дійшов висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити у виді обмеження волі. Таке покарання суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року за кримінальне правопорушення, вчинене 24 січня 2023 року, ОСОБА_4 засуджено за ст. 309 ч. 1 КК України, до покарання у виді обмеження волі на строк один рік. На підставі ст. 75 КК України, звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого звинувачується ОСОБА_4 , вчинено до постановлення вказаного вироку.

Якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання, на підставі і в порядку ст. 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інше кримінальне правопорушення, за яке вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно з ч. 4 ст. 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами ст. 75 КК України.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду виявлене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Суд доходить такого висновку на підставі тих відомостей, які оцінює на момент ухвалення вироку, зокрема, відомостей про вчинене особою кримінальне правопорушення.

Саме тому суд, при призначенні покарання за кри мінальне правопорушення, про яке (які) стало відомо після ухвалення першого вироку, яким призначено покарання від відбування якого особу звільнено згідно положень ст. 75 КК України, має вирішити питання про можливість звільнення від відбування покарання з іспитовим строком із урахуванням всіх вчинених злочинів.

При цьому слід виходити з того, що статтями 70, 72, 75-78 КК України не передбачено повне або часткове складання, поглинання іспитового строку. Зазначені в ст. 70 КК України правила застосовуються лише до покарань. Дійшовши висновку про можливість виправлення особи без реального відбування покарання та призначивши іспитовий строк при звільненні від його відбування, суд має керуватися виключно положеннями ст. 75 КК України, вмотивувавши своє рішення щодо цього.

При призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд, виклавши відповідні мотиви, має встановити тривалість іспитового строку (в межах визначених ст. 75 КК України), з урахуванням кількості вчинених злочинів, форми вини, виду умислу чи необережності, мотивів та мети, якими керувався винуватий, стадії вчинення злочину, конструкції складу злочину (формальний, матеріальний, усічений), характеру та ступеню суспільної небезпеки вчинених злочинів та особи обвинуваченого, форми та виду співучасті, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тощо.

Таку позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 199/1496/17 від 23 вересня 2019 року.

Згідно правил ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Вирок Миронівського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ст. 309 ч. 1 КК України, на час постановлення даного вироку не набрав законної сили, проте діяння, за вчинення якого обвинувачений підлягає покараню, вчинено ним до постановлення вказаного вироку.

За змістом ч. 4 ст. 70 КК України, моментом у часі, що дає підстави для застосування вказаної норми при призначенні покарання є саме постановлення обвинувального вироку, а не набрання ним законної сили.

Таку позицію висловила Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 766/39/17 від 01 червня 2020 року.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами частини 1 вказаної статті, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначити шляхом часткового складання призначених покарань.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який має позитивну характеристику, родину, в якій виховує трьох малолітніх дітей, висловив готовність до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, мотиви, якими керувався обвинувачений, обставину, що пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання та доцільність застосування щодо нього випробування відповідно до ст. 75 КК України.

На підставі ст. 76 КК України, на обвинуваченого необхідно покласти обов`язки для контролю за його поведінкою в період іспитового строку. Звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням можливе лише в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період іспитового строку, з покладанням на нього відповідних обовязків.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом враховується, що він вчинив кримінальне правопорушення у виді проступку, характеризується позитивно.

За змістом обвинувального акта, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 за скоєне, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

На підставі ч. 1 ст. 66 КК України, суд вважає можливим визнати щире каяття вказаного обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, що пом`якшує покарання за скоєне.

Обвинувачений ОСОБА_5 визнав свою провину у вчиненні правопорушення, правдиво повідомив про обставини, що мали місце, його щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки.

Проте судом не встановлено у чому саме полягала активність та ініціативність вказаного обвинуваченого у сприянні правоохоронним органам. Визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, проте має постійний дохід, обставину, що пом`якшує покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого штрафу як найбільш м`якого виду покарання, передбаченого санкцією ст. 125 ч. 1 КК України, в максимальному розмірі.

Пленум Верховного Суду України у п. 2 постанови від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», розяснив, що, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного (обвинуваченого), наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Обвинувачений ОСОБА_5 виразив готовність сплатити штраф як покарання за вчинене правопорушення.

Суд вважає, що таке покарання сприятиме досягненню цілей кримінального судочинства, оскільки є для засудженого важким, але реальним для виконання. Вказане покарання, яке пов`язане з обмеженням майнових прав обвинуваченого, суд вважає достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішення питань про процесуальні витрати, заходи забезпечення кримінального провадження та речові докази

Відповідно до п.п. 12-14 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Підстави для вирішення вказаних питань не виникли.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами ч. 1 ст. 70 КК України, враховуючи покарання, призначене засудженому ОСОБА_4 вироком Миронівського районного суду Київської області від 02 червня 2023 року за ст. 309 ч. 1 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, якщо він протягом вказаного строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обовязки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, в період іспитового строку покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Штраф підлягає сплаті на розрахунковий рахунок (IBAN) UA0010748, , МФО 899998, отримувач коштів ГУК у Київ.обл/Миронівська міс/21081100, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.).

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченим та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його оголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом

Суддя ОСОБА_1