Справа № 711/4190/23
Номер провадження 1-кп/711/444/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2023 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001328 від 19.04.2023, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Черкаси, Черкаської області, громадянки України, з середньо освітою, незаміжньої, тимчасово не працюючої, яка на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, депутатом, учасником бойових дій не явлеється, неє особою з інвалідністю, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.02.2023 о 09-12 год., ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом вчинення незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, умисно, використовуючи мобільний телефон марки «ХІАОМІ» модель Redmi Go, ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , що їй належить та мобільний телефон марки «SAMSUNG» із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» - № НОМЕР_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 та є фінансовим номером клієнта банку АТ КБ «ПриватБанк», без відома останньої, розраховуючи, що її злочинні дії не будуть виявлені, усвідомлюючи настання наслідків за вчинювані нею протиправні дії, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо надання послуг клієнтам АТ КБ «ПриватБанку», без дозволу власниці, здійснила вхід до облікового запису у мобільному додатку «Приват24», авторські права на який належать АТ КБ «ПриватБанк», а саме: на мобільному телефоні марки «ХІАОМІ» модель Redmi Go, ІМЕI1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 у додатку «Приват24» у вікні для входу ввела мобільний номер телефону потерпілої ОСОБА_5 № НОМЕР_3 , після чого на мобільний телефон ОСОБА_5 марки «SAMSUNG» із № НОМЕР_3 , що знаходився у ОСОБА_4 надійшов дзвінок від банку АТ КБ «ПриватБанк», де у цифровому меню, шляхом натискання цифри «1», вона підтвердила реєстрацію в додатку, та ввівши вигаданий нею пароль, а саме « НОМЕР_4 ОСОБА_6 », здійснила вхід в обліковий запис у мобільному додатку «Приват24», в результаті чого отримала повний доступ до облікового запису банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» потерпілої ОСОБА_5 , що призвело до несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею, після чого від імені потерпілої ОСОБА_5 здійснила ряд операцій із переказу грошових коштів із банківської картки останньої, чим завдала їй матеріальної шкоди.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.361 КК України, як несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

ОСОБА_4 , у період часу із 09:15 год. 10.02.2023 по 04:57 год. 11.03.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , в умовах воєнного стану, що запроваджений Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затверджений Верховною Радою України, у подальшому неодноразово продовжений, востаннє Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 до 18.08.2023, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, впевневшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, умисно, таємно, з корисливих мотивів, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, викрала грошові кошти, що належать потерпілій ОСОБА_5 , здійснивши шість операцій по переказу грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , до якої ОСОБА_4 мала вільний доступ, на банківську картку, відкриту в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 за № НОМЕР_6 та якою користувалась ОСОБА_4 , на суму 100,50 грн. грн, 30,15 грн., 5440,20 грн., 1637,19 грн., 6432,16 грн. та 904,52 грн. та таким чином заволоділа грошовими коштами потерпілої на загальну суму 14544,72 грн.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, як таємне викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України визнала повністю, у вчиненому щиро покаялася, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею інкримінованих їй органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і вона їх у повному обсязі підтверджує. Пояснила, що вона знає, що в Україні воєний стан. 10.02.2023 о 09-12 год., вона перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи свій мобільний телефон марки «ХІАОМІ» та мобільний телефон марки «SAMSUNG» із сім-карткою мобільного оператора «Київстар» - № НОМЕР_3 , яка належить потерпілій ОСОБА_5 та є фінансовим номером клієнта банку АТ КБ «ПриватБанк», без відома потерпілої, здійснила вхід до облікового запису у мобільному додатку «Приват24», а саме: на мобільному телефоні марки «ХІАОМІ» у додатку «Приват24» у вікні для входу ввела мобільний номер телефону потерпілої ОСОБА_5 № НОМЕР_3 , після чого на мобільний телефон ОСОБА_5 марки «SAMSUNG» із № НОМЕР_3 , надійшов дзвінок від банку АТ КБ «ПриватБанк», де у цифровому меню, натиснувши цифри «1», вона підтвердила реєстрацію в додатку, та ввівши вигаданий нею пароль, а саме « НОМЕР_4 ОСОБА_6 », здійснила вхід в обліковий запис у мобільному додатку «Приват24», в результаті чого отримала повний доступ до облікового запису банківських рахунків у АТ КБ «ПриватБанк» потерпілої ОСОБА_5 . Після чого від імені потерпілої здійснила ряд операцій із переказу грошових коштів із банківської картки потерпілої.

Також вона у період часу із 09:15 год. 10.02.2023 по 04:57 год. 11.03.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , впевневшись, що за її діями ніхто не спостерігає, шляхом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, викрала грошові кошти, що належать потерпілій ОСОБА_5 , здійснивши шість операцій по переказу грошових коштів з банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_5 , що належить потерпілій ОСОБА_5 , до якої вона мала вільний доступ, на банківську картку, відкриту в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_7 за № НОМЕР_6 та якою вона користувалась, на суму 100,50 грн. грн, 30,15 грн., 5440,20 грн., 1637,19 грн., 6432,16 грн. та 904,52 грн.

Просила врахувати, що під час досудового розслідування вона усвідомила та повністю визнала свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. Просить вибачення у потерпілої за вчинений злочин. У скоєному щиро розкаялася та просила суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

До початку судового засідання потерпіла подала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленого представника потерпілого.

Враховуючи те, що обвинувачена в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності її позиції, роз`яснивши їй положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченої та не знайшов підстави вважати, що остання себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані нею у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинувачену, покази якої є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності її позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.361 КК України - несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд, призначаючи обвинуваченій ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361, ч.4 ст.185 КК України, які відповідно ст.12 КК України, відносяться до категорії проступку та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, даних про притягнення обвинуваченої до адміністративної відповідальності суду не надано, офіційно не працевлаштована, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб не має, групу інвалідності не має, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра м. Черкаси не одержує, характеризуючих даних суду не надано, заподіяну шкоду не відшкодовано, щиро розкаялася у вчиненому.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялася, неодноразово вибачалась за вчинене та висловлювала жаль з приводу вчиненого, критично оцінювала свої дії та готова нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з її вини.

Разом з тим, згідно приписів ст.337КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Проте, як вбачається з обвинувального акту, така обтяжуюча покарання обставина, як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, обвинуваченій не висувалася.

Таким чином, суд не може самостійно виходити за межі пред`явленого обвинувачення в частині можливого погіршення становища обвинуваченої. Отже, дотримуючись позиції державного обвинувачення, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено, оскільки така обтяжуюча обставина як вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку, є поза межами висунутого обвинувачення.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 року (Справа № 214/4920/16-к, провадження № 51-2920 км 18).

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєні кримінальні правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його наслідків, особи обвинуваченої, обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченої, поведінку обвинуваченої після вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, яка усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, дала критичну оцінку своїм злочинним діям, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі, що буде достатнім для виправлення обвинуваченої і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та з урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченої можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування покарання з випробовуванням, згідно ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк, а також вважає необхідним покласти на обвинувачену обов`язки відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченої, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, у відношенні обвинуваченої в процесі досудового розслідування запобіжний захід не обирався. На думку суду відсутні підстави для його обрання до набуття вироком законної.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує на підставі ст.100 КПК України. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 100, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.361 ч.4 ст.185 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 1 ст.361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В силу положень ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 06 липня 2023 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази по кримінальному провадженню: - дванадцять скріншотів з екрану мобільного телефону, квітанції 6 арушів, які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1