Справа № 146/693/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" червня 2023 р. смт.Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора у кримінальному провадженні-прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000060 від 16 березня 2023 року на підставі обвинувального акта по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Марківка Томашпільського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, працюючого на посаді тракториста ФГ « ОСОБА_6 », одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, депутатом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

Згідно обвинувального акта і наданої угоди про примирення від 10 травня 2023 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України за наступних обставин.

Відповідно ст. 28 Конституції України, кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводження чи покаранню.

Відповідно до Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Згідно ст. 1 п. 14 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Згідно ст. 1 п. 17 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Згідно п.1 ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб, як подружжя.

Враховуючи викладене ОСОБА_4 умисно систематично вчиняв фізичне та психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає у будинку по АДРЕСА_2 , так як він неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не маючи підґрунтя вчиняти по відношенню до своєї дружини ОСОБА_5 дії виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні вчинення фізичного насильства, тим самим викликав у останньої морально-психологічні страждання.

Так, 22 грудня 2022 року о 21 год. 30 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурними словами, ображав, вів себе зухвало, шарпав за одяг, на прохання заспокоїтися не реагував.

За вказані дії ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та відповідно до постанови Томашпільського районного суду № 146/131/23 від 25 січня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені даного адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень.

Крім того, 16 січня 2023 року біля 17.40 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно ОСОБА_5 повторно протягом року, а саме виражався нецензурною лайкою, вчиняв суперечку, чим завдав психологічної шкоди потерпілій.

2 лютого 2023 року біля 20.00 год в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилося у тому, що він її ображав, кричав, обзивав нецензурними словами, повторно протягом року.

Крім того, 3 лютого 2023 року біля 20.50 год. в АДРЕСА_2 ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурною лайкою, кричав на прохання заспокоїтися не реагував.

За вказані дії ОСОБА_4 притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та відповідно до постанови Томашпільського районного суду № 146/189/23 від 13 лютого 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені даного адміністративного правопорушення та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 гривень.

Крім того, 5 березня 2023 року о 00 год. 06 хв. ОСОБА_4 у зв`язку із скоєнням ним домашнього насильства психологічного характеру в ході якого останній виражався нецензурною лайкою відносно своєї дружини ОСОБА_5 винесено терміновий заборонний припис серії АА № 099047 про залишення місця проживання (перебування) постраждалої особи за адресою АДРЕСА_2 терміном на 2 доби з 00 год. 06 хв. 06 березня 2023 року до 00 год. 00 хв. 08 березня 2023 року.

Систематичні протиправні дії ОСОБА_4 призвели до психічних страждань ОСОБА_5 та погіршення якості її життя, вона перебуває у пригніченому тривожному стані та хоче захиститись від насильства.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного та фізичного насильства щодо подружжя (своєї дружини), що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

10 травня 2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо покарання за дії, вчинені підозрюваним, кваліфіковані досудовим слідством за ст. 126-1 КК України - у виді громадських робіт на строк 160 годин.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному, потерпілій.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні не заперечив щодо затвердження угоди про примирення, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 та потерпіла ОСОБА_5 , в підготовчому судовому засіданні попросили вказану угоду про примирення затвердити і призначити узгоджене в ній покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить із наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода про примирення. Угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді). Угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Згідно ст. 471 КПК України, в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Статтею 476 КПК України передбачено, що у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про примирення відповідає вимогам ст. 471 КПК України.

Угода про примирення укладена за ініціативою потерпілої щодо нетяжкого злочину, внаслідок якого шкода завдана лише інтересам потерпілої.

Узгоджене обвинуваченим та потерпілою в угоді покарання відповідає ст. 126-1 КК України.

Таким чином, угода відповідає вимогам ст.ст. 468, 471, 473 КПК України. Мотиви укладання та затвердження угоди є такими, що відповідають інтересам сторін, не суперечать суспільним відносинам і ця домовленість спрямована на спрощену процедуру розгляду справи і економію процесуального часу.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Як встановлено п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №13 від 11.12.2015 р., якщо суд переконається в тому, що угоду може бути затверджено, відповідно до ст. 475 КПК він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК.

Згідно ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про примирення між потерпілою та підозрюваним, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України судом не встановлено.

Речові докази в провадженні відсутні.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 10 травня 2023 року між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 про примирення.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про примирення від 10 травня 2023 року покарання у виді громадських робіт на строк 160 (сто шістдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1