Ухвала

Іменем України

20 квітня 2023 року

м. Київ

провадження № 51-2335 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

Суть питання та встановлені судом обставини

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, яке було накладено ухвалою слідчого судді Вознесенського районного суду Миколаївської області від 3 грудня 2021 року в рамках кримінального провадження № 0000761.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року, відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України.

ОСОБА_4 звернулась до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначені вище ухвалу слідчого судді та ухвалу апеляційного суду через допущені, на її думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Мотиви суду

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року, проте за змістом ст. 310 та ч. 4 ст. 424 КПК України ухвали слідчого судді не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Що стосується тверджень касаційної скарги ОСОБА_4 в частині оскарження ухвали апеляційного суду Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року про відмову у відкритті провадження, то хоча зазначене рішення є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на нижченаведене.

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Зазначені норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КПК України.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.

Водночас оскарження ухвал слідчого судді, які постановлені в порядку ст. 174 КПК України, зокрема щодо відмови у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Суддя Миколаївського апеляційного суду, відмовляючи у відкриті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді, якою відмовлено у задоволенні її клопотання про скасування арешту майна, дійшов правильного висновку, що зазначена ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Ухвала Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року відповідає вимогам кримінального процесуального закону, є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Також, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку, що ухвала слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року не підлягає оскарженню у касаційному порядку, а з доданої копії ухвали Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року не вбачається підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 , тому, враховуючи положення п. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

З цих підстав Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 січня 2023 року та ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 15 березня 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3