Справа № 357/8749/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.08.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0002466, внесеному до ЄРДР 18.05.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, Харківської області, громадянки України, без освіти, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимої:

- 22.12.2008 року вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя, Донецької області за ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки обмеження волі. На підставі ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

- 06.09.2011 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11.11.2011 року, цей вирок змінено в частині призначеного покарання, помякшено до 2 років позбавлення волі. Звільнена 13.05.2013 року з Качанівської ВК Харківської області (№54) по відбуттю строку покарання;

- 20.07.2016 року вироком Печерського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 190, ч. 2 ст. 190 КК України, із застосуванням ст. 70 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 55 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;

- 22.11.2017 року вироком Голосіївсько районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафув розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадя, що становить 850 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачена ОСОБА_3

У С Т А Н О В И В:

18.04.2023 року приблизно об 11:30 год. ОСОБА_3 , перебувала поблизу ТРЦ «ГЕРМЕС», що розташований за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 40, м. Біла Церква, Київської області, де зустріла ОСОБА_7 , в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, підійшла до ОСОБА_7 та почала з нею розмову, під час якої повідомила, що в останньої невдача у житті та запропонувала «поворожити» ОСОБА_7 та повідомила, що їй потрібні грошові кошти. ОСОБА_7 , не підозрюючи про протиправні наміри ОСОБА_3 , будучи, в свою чергу, впевнена у добропорядності намірів останньої, надала їй грошові кошти у розмірі 2700 гривень, купюрами номіналом 500 гривень - 3 штуки, та 6 купюр номіналом по 200 гривень.

Отримавши дані кошти, ОСОБА_3 , тримаючи їх в руках, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодівши чужим майном шляхом обману, маючи можливість розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Своїми злочинними діями, спрямованими на заволодіння чужого майна шляхом обману, ОСОБА_3 , завдала ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 2700 гривень.

Крім того, 13.05.2023 року приблизно об 6:00 год. ОСОБА_3 перебувала поблизу аптеки «Подорожник», що розташована за адресою: вул. Ярослава Мудрого, 62, м. Біла Церква, Київської області, де зустріла ОСОБА_8 , в цей момент у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману.

В подальшому, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи повторно, підійшла до ОСОБА_8 та почала з нею розмову, під час якої запитала котра наразі година, після отримання відповіді, ОСОБА_3 повідомила, що в ОСОБА_9 маються певні життєві проблеми та запропонувала «поворожити» ОСОБА_9 та повідомила, що їй потрібні грошові кошти. ОСОБА_9 , не підозрюючи про протиправні наміри ОСОБА_3 , будучи, в свою чергу, впевнена у добропорядності намірів останньої, надала їй грошові кошти у розмірі 2000 гривень, купюрами номіналом по 100, 200 та 500 гривень.

Отримавши дані кошти, ОСОБА_3 , тримаючи їх в руках, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодівши чужим майном шляхом обману, маючи можливість розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд, з місця вчинення кримінального правопорушення зникла.

Своїми злочинними діями, спрямованими на заволодіння чужого майна шляхом обману, ОСОБА_3 , завдала ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 2000 гривень.

ОСОБА_3 заволоділа чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України.

В підготовчому судовому засіданні сторонами надано угода про визнання винуватості, укладена 14.08.2023 року, відповідно до вимог ст. 472 КПК України, між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , яку сторони просили затвердити.

За умовами цієї угоди сторони, а саме прокурор - ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 190 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачена беззастережно визнала свою винуватість у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_3 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, узгоджено, ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України. Підстави, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні, та просив суд затвердити угоду і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Суду надано заяви потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в яких останні зазначають, що надають свою згоду на укладення угоди про визнання винуватості з обвинуваченою, в заяві також зазначено, що потерпілі не мають майнових претензій до обвинуваченої та з узгодженою мірою покарання згодні.

Обвинувачена ОСОБА_3 винуватість у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, визнала повністю, щиро розкаялася, підтвердила обставини вчинення нею правопорушень, погодилася з встановленими обставинами. Щиро кається у вчиненому, зробила для себе належні висновки, більше таке не повториться. Просила затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджену міру покарання.

Захисник в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене покарання. Зазначив, що угода підписана його підзахисною в його пристуності, добровільно.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до правил статей 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а саме: у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно яке, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому обвинуваченій ОСОБА_3 роз`яснено наслідки укладення угоди, а саме обмеження її права на оскарження вироку в апеляційному та касаційному порядку, відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, допиту під час судового розгляду свідків обвинувачення, подачі клопотань про виклик свідків і надання доказів, що свідчать на її користь, крім того, їй роз`яснено наслідки невиконання угоди.

Суд переконався, що обвинувачена ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватою, цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, при її затвердженні враховано обставину, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття та обставину, що обтяжують покарання, а саме вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, а також враховуючи, дані про особу обвинуваченої, яка має постійне місце проживання, має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні.

Узгоджена міра покарання та звільнення від його відбування, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65, 75 КК України.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання.

Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченої немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 314 , ч. 2 ст. 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 14.08.2023 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 14.08.2023 року покарання за ч. 2 ст. 190 КК України - 2 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк 1 рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1