справа № 488/848/23
провадження № 1-кп/488/260/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2023 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого по справі - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження № 0000169, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.02.2023 року відносно обвинуваченої:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Миколаєва, громадянки Україна, із повного середньо-спеціального освітою, заміжньої, працюючої помічником повара в ТОВ Таврія-В, яка зареєстрована за адресою: м.Миколаїв, Велика Корениха, вул. 8-го Березня, 11, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої за ст. 166 КК України вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 01.12.2017 року до 3-х років позбавлення волі, звільнена по відбутті строку покарання 01.12.2020 р.,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2023 в період часу з 11:00 до 11:30 годин, більш точного часу не встановлено, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого словесного конфлікту з ОСОБА_6 , у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю та бажаючи їх настання, взяла зі столу кухонний ніж, яким нанесла один удар в задню поверхню грудної клітини справа, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді сліпого, проникаючого колото-різаного поранення задньої поверхні грудної клітини справа, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що є небезпечним для життя та здоров`я в момент заподіяння.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинила умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У відшкодування витрат на лікування потерпілого прокурором в інтересах держави в особі лікарської установи подано цивільний позов про стягнення з обвинуваченої 7095 грн. 20 коп., який прийнято судом до провадження.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнала повністю та пояснила, що проживала із ОСОБА_6 однією сім`єю тривалий час до її засудження, мали спільних дітей, однак останній зловживав спиртними напоями та постійно наносив їй тілесні ушкодження, через що після звільнення з місць позбавлення волі вона проживала у центрі відновлення. Однак в листопаді 2022 року ОСОБА_6 попросив її повернутись, запевнивши, що припинив вживати спиртне та їх стосунки налагодяться, на що вона погодилась. Спільно вони стали проживати у винайманому житлі по АДРЕСА_3 . 14.02.2023 року вранці вона стала готувати, коли ОСОБА_6 запропонував випити, від чого вона відмовилась. Вона готувала, він вживав горілку, після чого став вимагати у неї гроші, однак надати кошти відмовилась, вказуючи, що має сплатити їх за оренду квартири, тоді він став душити її. Вирвавшись вона намагалась заспокоїтись, але він штовхав її, ображав нецензурною лайкою. На її прохання залишити її у спокої він не реагував, тоді вона, побоюючись нового побиття, схопила зі столу ніж та, демонструючи останній, намагалась налякати потерпілого та попередити нові можливі побиття, однак останній став провокувати її, підбурюючи до нанесення йому тілесних ушкоджень, при цьому, як пояснила обвинувачена, в цей час ОСОБА_6 сидів, ніяких активних, фізичних дій проти неї не вчиняв. Будучи упевненою, що ніж не достатньо загострений, під час, коли потерпілий сидів до неї напівоберненим, вона нанесла йому один удар ножем в спину та коли побачила кров, зрозуміла, що спричинила йому тілесні ушкодження, викликала швидку та стала обробляти рану, затуляти кров. Разом із потерпілим прибула до лікарні, купувала йому продукти. В лікарні повідомила як все сталося та правдиво розповіла усе працівникам поліції, активно сприяла досудовому слідству, у скоєному щиро розкаялася, шкодує про такі наслідки своїх дій. Цивільний позов визнала повністю.

Тяжкість спричинених потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень підтверджується даними висновку судово-медичного експерта №159 від 24.02.2023 р.

За згодою обвинуваченої, за клопотанням прокурора судом, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обстави, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності її позиціїї немає, а також учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину обвинуваченої ОСОБА_5 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що вірно кваліфіковано стороною обвинувачення за ч.1 ст. 121 КК України.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_5 суд враховує щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, надання потерпілому першої домедичної допомоги, що відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставини, що обтяжують покарання (ст. 67 КК України), відсутні.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що вона раніше судима, покарання відбула повністю, після звільнення з місць позбавлення волі до кримінальної відповідальності не притягувалась, працевлаштована, вийшла заміж, тобто налагодила міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікаря нарколога чи психіатра не перебуває.

При призначенні покарання ОСОБА_5 , виходячи із змісту ст.ст. 50 і 65 КК України, суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, згідно ст. 12 КК України, дані про особу винної, з урахуванням даних, що пом`якшують відповідальність, та, виходячи з мети покарання (ст.50 КК України), з урахуванням принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, яке повинно бути адекватним характеру вчинених дій, приймаючи до уваги також провокативну поведінку самого потерпілого, а також з урахуванням санкції ч.1 ст.121 КК України, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у мінімальних межах санкції, передбаченої за вчинений злочин, зокрема у виді 5-ти років позбавлення волі.

При цьому, враховуючи особу обвинуваченої, яка має міцні соціальні зв`язки, її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, поведінку після вчинення протиправних дій, провокативну поведінку самого потерпілого, повне визнання обвинуваченою та її правдиві покази щодо скоєного, визнання в повному обсязі цивільного позову, відповідно до ст. 75 КК України, суд вважає можливим виправлення обвинуваченої та попередження скоєння нею нового злочину без ізоляції від суспільства, визначивши один рік іспитового строку.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст.1206 ЦК України цивільний позов прокурора задовольнити в повному обсязі, стягнувши з обвинуваченої на користь держави в особі КНП ММР Міська лікарня №5 7095 грн. 20 коп. витрат на лікування потерпілого.

Керуючись ст. ст. 366, 367, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити їй покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком один рік, поклавши на неї обов`язки, передбачені п. 1, п.2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 не обиралася.

Цивільний позов прокурора окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради Міська лікарня №5 до обвинуваченої ОСОБА_5 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 в сумі 7095 грн. 20 коп. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави в особі Комунального некомерційного підприємства Миколаївської міської ради «Міська лікарня №5» (", п/р НОМЕР_2 в АТ КБ «Приватбанк», МФО 305299), витрати на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_6 , у сумі 7095 (сім тисяч дев`яносто п`ять) грн. 20 коп.

Речові докази, що передані до камери речових доказів ВП №3 МРУП ГУНП в Миколаївській області:

чоловічу кофту з капюшоном білого кольору з написом skills у сейф-пакеті №ЕХР0410691, належну потерпілому ( номер книги обліку речових доказів 73, порядковий номер 128) повернути потерпілому ОСОБА_6 ;

жіночу футболку білого кольору у чорну смужку (номер книги обліку речових доказів 73, порядковий номер 129), належну обвинуваченій ОСОБА_5 - повернути останній за належністю;

змиви РБК на марлевому тампоні (номер книги обліку речових доказів 73, порядковий номер 128 та 129), кухонний ніж (номер книги обліку речових доказів 73, порядковий номер 129) знищити.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після оголошення вручити учасникам даного провадження, направити потерпілому не пізніше наступного дня з дня оголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1