Справа № 577/2635/23
Провадження № 1-кп/577/320/23

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 червня 2023 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Троїцьк Челябінської області РФ, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 22.12.2005 року Конотопським районним судом Сумської області за ст. 308 ч.3, 307 ч. 3, 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 26.04.2010 року Конотопським районним судом Сумської області за ст. 186 ч. 2, 71 КК України до 4 років 2 місяців позбавлення волі; 3) 11.03.2014 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 395, 71 КК України до 1 року позбавлення волі; 4) 03.06.2015 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 395 КК України до 2 місяців арешту; 5) 31.01.2017 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 309 ч. 2, 395 ч. 1, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, 6) 20.09.2021 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ст. 126-1 КК України до 4 місяців арешту, звільнився 01.04.2022 року по відбуттю строку покарання, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку
в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 1, ст. 185 ч. 4 КК України,
ВСТАНОВИВ :
12.04.2023 року близько 17 год. 00 хв. ОСОБА_6 перебував за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , у стані алкогольного сп`яніння, де у нього на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі співмешканкою ОСОБА_4 розпочався словесний конфлікт. В ході даного конфлікту ОСОБА_6 , усвідомлюючи власну фізичну перевагу, умисно кулаками наніс потерпілій ОСОБА_4 не менше 2 ударів в обличчя в ділянку ока, спричинивши легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обох очей. Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_4 впала на спину та вдарилась тім`яною ділянкою голови, отримавши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді рани в тім`яній ділянці посередині. Після чого, не припиняючи своїх дій, ОСОБА_6 наніс лежачій ОСОБА_4 один удар дерев`яною табуреткою по голові в область лобної ділянки справа з переходом на тім`яну ділянку, чим спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді ЗЧМТ, струсу головного мозку, рани голови (в лобній ділянці справа з переходом на тім`яну ділянку), а також наніс не менше одного удару кулаком по тулубу праворуч в область ребер, спричинивши тілесні ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я, у вигляді закритої травми грудної клітини, яка виразилася переломом 4 ребра праворуч по середньо-ключичній лінії зі зміщенням уламків та переломом переднього відрізку 5 ребра праворуч без зміщення. 13.04.2023 року з вказаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_4 була госпіталізована до КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. ак. М. Давидова». Згідно висновку судово-медичної експертизи № 91 від 19.05.2023 року ОСОБА_4 був заподіяний комплекс тілесних ушкоджень у вигляді синців обох очей, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень; ЗЧМТ, струсу головного мозку, 2 ран голови (в лобній ділянці справа з переходом на тім`яну ділянку і в тім`яній ділянці посередині), які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; закритої травми грудної клітини у вигляді перелому 4 ребра праворуч по середньо-ключичній лінії зі зміщенням уламків та перелому переднього відрізку 5 ребра праворуч без зміщення, з розвитком пневмотораксу, які по ступеню тяжкості відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як так як для видужання необхідно час більше 6, але менше 21 дня, так як не є небезпечними для життя, але потягнули за собою тривалий розлад здоров`я. Під час госпіталізації до лікарні у потерпілої також мався параорбітальний крововилив в ділянці правого ока. Знаходилась на стаціонарному лікуванні у КНП КМР КЦРЛ відділення 78 з 13.04.2023 року по 20.04.2023 року з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, закритий перелом 4-го ребра праворуч, правобічний посттравматичний пневмоторакс, забої м`яких тканин та крововиливи обличчя, гематоми повік обох очей, рентгенологічно: перелом 4-го ребра праворуч по середньо-ключичній лінії зі зміщенням уламків та перелом переднього відрізку V ребра праворуч без зміщення.
Крім того, 11.05.2023 року близько 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув до господарства своєї матері ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_6 умисно в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та продовженого до 20.08.2023 року, переконавшись, що ОСОБА_7 немає вдома і його дії є таємними, вийняв шибку у віконній рамі до приміщення кухні, та через утворений отвір проник до житлового будинку, звідки повторно викрав двокомфорну чавунну плиту пічного опалення розмірами 710x410мм, вартістю 900 грн., чавунні дверцята пічного опалення з маркуванням «СНЗ» розмірами 27x26 см, вартістю 467 грн., чавунні пічні колісники в кількості 8 штук довжиною 35 см, вартістю 453 грн., лист чавунного метала розмірами 46x19 см, вагою 5 кг, вартістю 250 грн., а також фрагмент кабелю до зовнішньої антени довжиною 2 м, вартість якого не визначена. Заволодівши чужим майном ОСОБА_6 залишив місце скоєння злочину, а викраденим пізніше розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду в загальному розмірі 2070 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаюється у вчиненому. Частково відшкодував шкоду.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.
Згідно вимог ч.3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому суд впевнився в правильному розумінні учасниками судового провадження змісту цих обставин і у суду немає сумнівів в добровільності і істинності їх позиції, а також судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати у апеляційному порядку ті фактичні обставини справи, які не досліджувались у суді.
Таким чином вина обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за: ч. 4 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану, поєднане з проникненням у житло; ч.1 ст. 122 КК України, умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку та щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних і близьких відносинах.
До обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст. 66 КК України, обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове добровільне відшкодування завданої шкоди.
У відповідності до ст. 8 ч. 1 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права.
Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Разом з цим, суд при призначенні покарання обвинуваченому враховує таку пом`якшуючу покарання обставину, як щире каяття, оскільки обвинувачений визнав вину у інкримінованих йому злочинів, надав показання, які відповідають обставинам, викладеним у обвинувальному акті, що свідчить про наявність належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки та про готовність нести кримінальну відповідальність.
До вказаного висновку суд прийшов також, виходячи із висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішенні в справі «Орлов проти України» від 11.02.2016 року, відповідно до яких «… національні суди за жодних обставин не повинні дозволяти випадків, за яких завдання тілесних і моральних страждань залишатиметься безкарним. Це важливо для забезпечення громадської впевненості у принципі верховенства права і його підтримки, а також у попередженні будь-яких ознак толерантності органів влади до незаконних дій або співучасті у них».
При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Зазначене узгоджується із положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, якими передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Злочини, вчинені обвинуваченим є дійсно небезпечними, оскільки посягають на здоров`я та власність громадян. Однак мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.
При обранні виду та міри покарання для ОСОБА_6 суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.
Приймаючи до уваги вищевикладені обставини, з врахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин справи, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185, ч. 1 ст. 122 КК України.
Суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_6 , більш м`якого покарання, ніж передбачено законом з застосуванням ст. 69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ст. 75 КК України.
При цьому, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, складену Конотопським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Сумській області Міністерства юстиції України, відповідно до якої орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_6 не можливе без ізоляції від суспільства.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
Згідно ч.1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Ч. 5 цієї статті передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В справі заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь фінансового управління Конотопської міської ради витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 . В розмірі 865 грн. 48 коп.
Відповідно до п. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання матеріальної та моральної шкоди іншій особі.
Суд вважає що цивільний позов фінансового управління Конотопської міської ради витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_4 слід задовольнити, оскільки саме такий розмір підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами.
Процесуальні витрати, що складаються з вартості проведених експертиз в розмірі 1195 грн. 00 коп. (а. 106 наданих матеріалів) підлягають стягненню з обвинуваченого у відповідності зі ст. 124 КПК України на користь держави.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 100, 124, 126, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним за ст. 122 ч. 1, ст. 185 ч. 4 КК України і призначити покарання:
за ст. 122 ч. 1 КК України - у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки;
за ст. 185 ч. 4 КК України - у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
У відповідності зі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 остаточно призначити до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років.
ОСОБА_6 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити раніше застосований тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту затримання, а саме: з 26 травня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ) на користь держави процесуальні витрати в розмірі 1195 грн. 00 коп.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 15 травня 2023 року, на майно, а саме: металеві дверцята пічні (чавунні) з маркуванням «СНЗ» розміром 27*26 см та металевий лист (чавунний) розміром 46*19 см, - скасувати.
Речовий доказ: металеві дверцята пічні (чавунні) з маркуванням «СНЗ» розміром 27*26 см та металевий лист (чавунний) розміром 46*19 см, які знаходяться під збережною розпискою у потерпілої ОСОБА_7 (а. 77-76 наданих матеріалів) їй і залишити.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Конотопський міськрайонний суд.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1