Справа № 298/1337/16-к
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/33/20 за апеляційною скаргою прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, непрацюючого, в порядку ст.89 КК України раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України та призначено йому покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання у виді двох років і 15 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк один рік.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Вироком Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 18 березня 2016 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт.

Однак, він на шлях виправлення не став та знову скоїв злочин. ОСОБА_7 умисно, без поважних на те причин, ухилявся від покарання. Так, незважаючи на неодноразові письмові попередження та виклики працівників кримінально-виконавчої інспекції Великоберезнянського району про необхідність постановки його на облік у КВІ для подальшого відбуття покарання, на облік не став. В подальшому, 17 серпня 2016 року був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та направлений для відбування призначеного покарання до Лютянської сільської ради Великоберезнянського району. Отже, в період з 29 вересня 2016 року по 03 листопада 2016 року ОСОБА_7 ухилився від відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт.

Прокурор в апеляційній скарзі просить вирок скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просить скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким за ч.2 ст.389 КК України ОСОБА_7 призначити покарання у виді 3 місяців арешту. На підставі ст.ст. 71,72 КК України за сукупністю вироків, шляхом складання, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Великоберезнянського районного суду від 18.03.2016 і остаточно до відбуття призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 місяці 15 днів арешту. В решті вирок суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_5 , яка просила ОСОБА_7 звільнити від кримінальної відповідальності, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_7 , неявка якого, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає його розгляду.

Апеляційний суд вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України є правильним, встановлені ним фактичні обставини вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.2 ст.389 КК України також є правильними, що ґрунтується на наявних у даній справі доказах, відображених у мотивувальній частині оскаржуваного у цій справі вироку щодо ОСОБА_7 від 17.05.2017 року, яким судом першої інстанції надано правильну оцінку.

Жодного істотного порушення кримінального процесуального закону та прав обвинуваченого на захист місцевим судом під час розгляду даної справи в цій частині обвинувачення ОСОБА_7 не допущено.

Щодо клопотання прокурора про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності, заслуговують на увагу з огляду на таке.

Пунктом 2 ч.1 ст.49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з вказаного вироку від 17.05.2017, обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України повністю.

З часу вчинення ОСОБА_7 вищевказаного протиправного діяння, у період з 29.93.2016 по 03.11.2016, минуло понад три роки і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 перебував у розшуку, або строки давності переривалися чи зупинялися.

Враховуючи дані обставини, апеляційний суд визнає про наявність підстав для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора Закарпатської області ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 17 травня 2017 року щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 389 КК України, скасувати.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України, ст. 49 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді