ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 вересня 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000227 від 08.11.2022 року за апеляційною скаргою з доповненням прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 та апеляційною скаргою першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 на вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23 травня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мошанець, Кельменецького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, непрацюючого, освіта вища, одруженого, на утриманні 3 неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23 травня 2023 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України, і виправдано.

Вирішено питання речових доказів.

ЄУНСС: 719/293/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-кп/822/279/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Визнаючи ОСОБА_7 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, районний суд вказав на відсутність об`єктивних даних про заподіяння наслідків, передбачених ч. 1 ст. 249 КК України, а, відтак, і про відсутність в діянні ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, зокрема, такого елемента об`єктивної сторони як наслідки у вигляді істотної шкоди.

Районний суд зазначив, що надані стороною обвинувачення докази, є недостатніми для доведення в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України.

Відтак районним судом встановлено, що під час судового провадження не отримано та не надано безсумнівних доказів, які б свідчили про скоєння ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, враховуючи, що всі можливості щодо збирання доказів вичерпано, районний суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7 слід виправдати у зв`язку з недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

На вказаний вирок надійшла апеляційна скарга з доповненням прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , в якій прокурор не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим, прийнятим з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначає, що районний суд в порушення вимог ч.3 ст. 349 КК України, розпочав вибіркове досліджування окремих матеріалів провадження, у тому числі і щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Вказує, що районний суд з власної ініціативи, за відсутності згоди учасників судового процесу, без зміни порядку дослідження доказів, у порушення вимог ст. 349 КПК України, фактично розпочав дослідження інших доказів, які не досліджуються при застосування ч.3 ст. 349 КПК України.

При цьому на думку апелянта, районний суд не надав належної оцінки усім письмовим доказам у їх сукупності, та не дослідив їх, безпідставно визнав частину доказів недопустимими, не вмотивував належним чином, з яких підстав взяв до уваги одні письмові докази та відхилив інші.

Вважає невірним висновок районного суду щодо відсутності доказів заподіяння ОСОБА_7 шкоди в наслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки довідка-заключення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернівецькій області від 09.05.2023 року №1-16-9/376-23 є належним та допустимим доказам завданої шкоди у кримінальному провадженні щодо кримінального проступку.

Просить скасувати оскаржуваний вирок, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На даний вирок також надійшла апеляційна скарга першого заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 , в якій прокурор не погоджується зі прийнятим рішення, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що в супереч вимог ч.3 ст. 349 КПК України районний суд вибірково, на власний розсуд, дослідив деякі докази, та позбавив можливості сторону обвинувачення надавати пояснення, висловлювати обґрунтування позиції, клопотати про призначення експертиз.

Вважає невірним висновок районного суду щодо недопустимості як доказу довідки-заключення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернівецькій області від 09.05.2023 року №1-16-9/376-23 щодо заподіяної ОСОБА_7 шкоди в розмірі 41242 грн., оскільки дана довідка є джерелом доказів у розумінні ст.ст. 71, 298-1 КПК України та видана уповноваженою посадовою особою спеціалізованої установи.

Просить оскаржуваний вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Заслухавши доповідь судді, яка виклала суть оскаржуваного вироку, вимоги апеляційних скарг, думку прокурорів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтримали подані апеляційні скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, надавши учасникам кримінального провадження слово в судових дебатах, а обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав наведених в апеляційних скаргах та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, а вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, що передбачає його оцінку відповідності нормам матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що даних вимог закону районним судом не було дотримано.

Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неповнота судового розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Основною умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У разі, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а спрощена процедура, передбачена ч. 3 ст. 349 КПК України, застосована бути не може.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 , як під час досудового розслідування так і під час судового розгляду вину у скоєному кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України визнав в повному обсязі за обставин викладених в обвинувальному акті.

Всі учасники даного кримінального провадження не заперечували проти розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 249 КК України в спрощеному порядку, передбаченому вимогами ст. 349 КПК України.

Прийнявши рішення про спрощений порядок дослідження доказів, районний суд, всупереч вимог ч.3 ст. 349 КПК України, почав досліджувати деякі з них, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Проаналізувавши частину доказів, районний суд дійшов висновку про необхідність визнати невинуватим ОСОБА_7 , оскільки його вина наявними в матеріалах кримінального провадження доказами не доведена.

Зокрема, районний суд вказав на відсутність об`єктивних даних про заподіяння наслідків, передбачених ч.1 ст. 249 КК України, а відтак і про відсутність складу кримінального правопорушення.

Районний суд визнав неналежним доказом довідку-заключення Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Чернівецькій області від 09.05.2023 року №1-16-9/376-23, згідно якої ОСОБА_7 було завдано збитків на суму 41242 грн.

При цьому районний суд не звернув увагу на те, що розмір заподіяної шкоди ні обвинуваченим ні стороною обвинувачення не заперечувався.

Крім того, районний суд не звернув увагу на те, що ОСОБА_7 ставиться у вину вчинення кримінального проступку, процесуальні джерела доказів вчинення проступку визначені в ст. 298-1 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи невинною у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Оскаржуваний вирок за своїм змістом не відповідає вимогам ст.ст. 373, 374 КПК України.

Районний суд не вказав підстав з яких відкидає докази сторони обвинувачення, підставою виправдання вказав, що на підтвердження наявності в діях ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 249 КК України досліджує перелік доказів, і в подальшому виправдав ОСОБА_7 .

Такий вирок за своїм змістом суперечить вимогам процесуального закону, оскільки районний суд не надав правової оцінки всім доказам, крім того порушив принципи рівності та змагальності сторін під час судового розгляду.

Таким чином, суд першої інстанції, незважаючи на визнання ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, дійшов висновку про необхідність виправдати останнього за ч. 1 ст. 249 КК України у зв`язку із недоведеністю вини обвинуваченого, при тому, що судом всі наявні в матеріалах кримінального провадження письмові докази в їх повному обсязі, сукупності та узгодженості між собою не досліджувались, оскільки в судовому засіданні було ухвалено проводити судове провадження в спрощеному порядку у відповідності до ст. 349 КПК України та досліджено тільки деякі із доказів, що, на думку колегії суддів, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ч.2 ст. 376, ст.ст. 404, 407, 409, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Чернівецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Новодністровського міського суду Чернівецької області від 23 травня 2023 року щодо ОСОБА_7 за ч.1 ст. 249 КК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_3

[підпис] ОСОБА_2

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

11.09.2023 року

(дата засвідчення копії)