Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1185/20
Провадження № 1-кп/376/39/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" травня 2023 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира Київської області кримінальне провадження № 120 00 86 від 24.02.2020 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Тхорівка Сквирського району Київської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта професійно технічна, непрацюючий, неодружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2020 року, близько 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , маючи посвідчення водія серії НОМЕР_1 виданого 25.07.2018 ТСЦ № 3242, керуючи технічно-справним автомобілем марки «ВАЗ 2105», р.н.з. НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого Білоцерківським МРЕВ ДАЇ Київської області 13.01.2001 належить ОСОБА_5 , рухався автодорогою сполученням с. Пустоварівка-с. Тхорівка Сквирського району Київської області в напрямку с. Тхорівка Сквирського району Київської області. Наближаючись до населеного пункту, він, всупереч п. 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року (далі ПДР), згідно з яким «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху (безпечна швидкість - швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах) водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», не обрав безпечної швидкості, внаслідок чого допустив з`їзд з проїжджої частини на праве узбіччя та допустив зіткнення з деревом.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ВАЗ 2105». р.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому основної фаланги п`ятого пальця правої кисті та садна на правій гомілці, які, згідно висновку судово-медичного експерта № 260/д від 27.05.2020, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Грубі порушення водієм ОСОБА_4 вимог 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року, введеними в дію 01 січня 2002 року перебувають в прямому причинному зв`язку із вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому діяннях визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро кається у вчиненому та просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання обвинуваченого щодо звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки є всі законні підстави застосувати до обвинуваченого вимоги ст. 49 КК України.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, законний представник потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 надала до канцелярії суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутність, претензій до обвинуваченого не має, вони примирились з ним та просить справу відносно ОСОБА_4 закрити.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_4 правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У ч. 2 ст. 285 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення.

За правилами ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, що також не заперечує обвинувачений.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжкого злочину.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З огляду на наведене, у даному кримінальному провадженні закінчився трьохрічний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Зі змісту ст.ст. 284, 288 КПК України вбачається, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченої особи від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченої особи на закриття кримінального провадження на цих підставах. Тобто, саме наявність цих процесуальних умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовною і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Суд за наявності правових підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

При цьому відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є недопустимим.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні підлягають вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12,49,286 КК України, ст. ст. 284,285, 288, 369 372, 392,393,395, 532 КПК України, суд

Ухвалив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження на підставі вимог ст. 49 КК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 24 лютого 2020 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 1 ст. 286 КК України закрити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 на підставі вимог ст. 49 КК України.

Речові докази:

Автомобіль марки ВАЗ 2105 р.н.з. НОМЕР_2 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити останньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 532 КПК України ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Сквирський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1