ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/1890/23 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/627/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2023 року м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого судді ОСОБА_2 ,

- суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

- секретаря ОСОБА_5 ,

- прокурора ОСОБА_6 ,

- представників власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

- власників майна ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами представника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 та представника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_14 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2023,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_15 про арешт майна.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який використовує ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 квартири за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 квартири за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 квартири за місцем мешкання ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення, з координатами 49.932068, 36.412931, розташованого біля будинку за адресою: АДРЕСА_6 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення, з координатами 49.912169, 36.412291, розташованого між житловими будинками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який розташований крайнім зліва зі сторони вулиці Юності в м. Харкові по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_9 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який розташований другим зліва зі сторони вулиці Юності в м. Харкові по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_9 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 нежитлових приміщень першого поверху №№ 14, 17, 18 в літ А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_11 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 приміщення з координатами 49.9159149, 36.4202232, поблизу будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 , речові докази.

Накладено арешт (з тимчасовим позбавленням власника (володільця) права на відчуження, розпорядження та користування) на вилучені під час обшуку 01.05.2023 нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1-:-4 в літ. «А-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_13 , речові докази.

Місцем зберігання речових доказів, а саме тимчасово вилученого майна під час обшуку 01.05.2023: квартири за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ; гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який розташований крайнім зліва зі сторони вулиці Юності в м. Харкові по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_9 ; гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який розташований другим зліва зі сторони АДРЕСА_14 по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: АДРЕСА_9 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 ; нежитлових приміщень першого поверху №№ 14, 17, 18 в літ А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_11 ; приміщення з координатами 49.9159149, 36.4202232, поблизу будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 ; нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1-:-4 в літ. «А-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_13 - визначено камеру зберігання речових доказів УСБ України в Харківській області, яка розташована за адресою: АДРЕСА_15 , відповідно до розписки № 70/5/3-2333 від 03.05.2023.

Місцем зберігання речових доказів, а саме тимчасово вилученого майна під час обшуку 01.05.2023: квартири за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; приміщення, з координатами 49.912169, 36.412291, розташованого між житловими будинками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 ; нежитлових приміщень першого поверху №№ 14, 17, 18 в літ А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_11 визначено банківську установу.

Місцем зберігання речових доказів, а саме тимчасово вилученого майна під час обшуку 01.05.2023: автомобіля Mitsubishi Outlander, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який використовує ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; квартири за місцем мешкання ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири за місцем реєстрації та мешкання ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 ; квартири за місцем мешкання ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , розташованої за адресою: АДРЕСА_3 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 ; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 ; приміщення, з координатами 49.932068, 36.412931, розташованого біля будинку за адресою: м. Харків, вул. Електровозна, 17-А, 2 аркуші картону з нотатками; приміщення, з координатами 49.912169, 36.412291, розташованого між житловими будинками АДРЕСА_7 та АДРЕСА_8 ; гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , який розташований крайнім зліва зі сторони вулиці Юності в м. Харкові по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 160; гаражного приміщення з географічними координатами НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , який розташований другим зліва зі сторони вулиці Юності в м. Харкові по третьому ряду на території ГК «Автомобіліст» за адресою: м. Харків, вул. Роганська, 160; приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_10 ; нежитлових приміщень першого поверху №№ 14, 17, 18 в літ А-9, розташованих за адресою: АДРЕСА_11 ; приміщення з координатами 49.9159149, 36.4202232, поблизу будівлі, розташованої за адресою: АДРЕСА_12 ; нежитлових приміщень 1-го поверху №№ 1-:-4 в літ. «А-1», розташованих за адресою: АДРЕСА_13 визначено відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ № 1104 від 19.11.2012.

Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 02.05.2023 прокурор відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_15 звернувся до суду з клопотанням в межах матеріалів кримінального провадженні №0000477 від 23.11.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначив, що в СУ ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження за №0000477 від 23.11.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України.

Задовольняючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя послався на те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільців майна, оскільки сприятимуть досягненню мети щодо всебічного, повного та неупередженого досудового розслідування та забезпечення збереження речових доказів, таке втручання у право власності є пропорційним, оскільки, завдяки цьому заходу забезпечення кримінального провадження може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 та представник ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 подали апеляційні скарги в яких просять скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2023 та постановити нову, якою представник ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 просить відмовити прокурору в задоволенні клопотання в частині накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_19 ( АДРЕСА_3 ), який мав місце 01.05.2023, а представник ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_14 просив відмовити прокурору в задоволенні клопотання в повному обсязі.

Апеляційні скарги обґрунтовують тим, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам КПК України як і клопотання про арешт майна.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, власників майна та їх представників, які просили задовольнити апеляційні скарги, думку прокурора, який заперечував проти їх задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що проводиться досудове слідство по кримінальному провадженні №0000477 від 23.11.2022за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 204 КК України (т. 1 а.с. 1 - 22).

Також з клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що арештоване майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України і може мати доказове значення у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурор довів достатність підстав вважати, що вилучене майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

В ч. 5 ст. 170 КПК України зазначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. ст. 214, 223 КПК України після внесення повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слідчий або прокурор розпочинають досудове розслідування, виконують слідчі (розшукові) дії спрямовані на отримання (збирання) доказів.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Судова колегія зазначає, що в даному випадку арешт на майно, яке вилучене (мобільні телефони, ноутбук), накладено саме як на носій інформації в електронному вигляді.

Апеляційний суд враховує, що слідчий та прокурор не є експертами в даній галузі.

Крім того, постановами слідчого СУ ГУНП в Харківській області від 02.05.2023 призначені судові комп`ютернотехнічні експертизи, предметом експертного дослідження яких є мобільні телефони.

Проте, електронний документ не має жорсткої прив`язки до певного матеріального носія, а тому один і той же документ (файл) може існувати у ідентичному вигляді на різних носіях. При цьому, всі ідентичні за своїм змістом примірники електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом та датою створення (аналогічна позиція міститься у постановах ККС ВС у справі № 490/10025/17 від 19.05.2020 та у справі № 677/2040/16-к від 22.10.2020).

Тобто, електронні документи є самостійними джерелами доказів, а тому, у випадку їх копіювання на інший матеріальний носій і за умови належного фіксування результатів такої дії, немає необхідності у збереженні матеріальних носіїв інформації, на яких такі електронні документи початково містились (за виключенням передбачених законом випадків).

А тому володільці матеріальних носіїв інформації не позбавлені права звернення після проведення необхідних експертних досліджень та процесуальних дій до уповноважених осіб у порядку ст. 174 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти, які були тимчасово вилучені під час обшуку, належать ОСОБА_10 , ОСОБА_11 апеляційним судом не приймаються, оскільки прокурор довів достатність підстав вважати, що грошові коштиє речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх представник не надали переконливих доказів, що вказані кошти не набуті злочинним шляхом.

Стосовно майна, яке було зазначено в ухвалі слідчого судді про дозвіл на обшук, для виявлення якого і проводиться обшук, судовий контроль обмеження права власності на це майно здійснюється під час розгляду клопотання слідчого або прокурора на дачу дозволу на проведення обшуку.

Таким чином вилучене майно законно утримується слідчим в якості речових доказів з метою проведення певних слідчих дій, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 23.01.2020 року у справі №457/1485/13-к, провадження №51-4881км19.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч .2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч. 2 ст. 170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційних скарг не вбачає.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_13 та представника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_14 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2023 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04.05.2023щодо накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000477 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді