У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/5862/20

№ 1-кп/183/393/23

04 травня 2023 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000194 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинувачениху вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачениху вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, мотивуючи свою позицію тим, що, ризики, які були враховані судом при обранні останнім запобіжного заходу тримання під вартою не змінилися, нових обставин для зміни запобіжного заходу стосовно обвинувачених не з`явилося, тому продовження строку тримання під вартою необхідне для забезпечення розгляду кримінального провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики не обґрунтовані, його підзахисний не переховувався, не судимий, має постійне місце мешкання, характеризується позитивно. Крім того, зазначив, що його підзахисний перебуває під вартою більше двох років, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав свого захисника, вказав, що він з 2015 року проходив службу в Національній Гвардії, потім займався підприємницькою діяльністю. Зазначив, що під вартою перебуває з 27.08.2020 року. Потерпілий в судовому засіданні не підтвердив його винуватість, сказав, що його не знає. Кримінальне правопорушення він не вчиняв, ні на кого не нападав, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що ризики недоведені, його підзахисний не переховувався, перебуває під вартою вже понад два роки, просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 повністю підтримав свого захисника, вказав, що він під вартою перебуває вже 2 роки 6 місяців, офіційно працював, одружений, раніше судимий, звільнився в 2018 році, крім того, має матір пенсіонерку, брат на війні, просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дійшов до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченим раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , обвинувачуються, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, який у відповідності до ст. 12 КК України є особливо тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років із конфіскацією майна.

У зв`язку з цим суд враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Крім того, з обвинувального акту вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, через недовгий проміжок часу після відбуття покарання знову обвинувачується у вчиненні умисного корисливого, особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді понад 10 років позбавлення волі.

Суд приймає до уваги обставини, на які посилається сторона захисту щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, однак наявність таких обставин не спростовує висновків суду, викладених вище.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинувачених від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у разі визнання останніх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, та вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інших кримінальних правопорушень.

Ці обставини можуть зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Тому, на думку суду, на цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 продовжити на 60 днів.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 314, 331, 376 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченомуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 30 червня 2023 року включно.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченомуу вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою по 30 червня 2023 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дніпропетровської установи виконання покарань управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області (№ 4).

Повний текст ухвали оголошено 08 травня 2023 року о 13.25 годині.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1