Житомирський апеляційний суд
Справа №295/8264/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 (дистанційно),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000910 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Богунського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Коростишів, із вищою освітою, працюючої в ГО «Перспектива», не заміжньої, маючої на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. В решті вирок суду залишити без змін. Вважає вирок суду в цій частині підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, оскільки судом при призначенні покарання у виді обмеження волі не враховано вимоги ч.3 ст.61 КК України, а саме: знаходження на утриманні обвинуваченої дитини 2010 року народження, яка на час ухвалення вироку не досягла чотирнадцятирічного віку.

Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2022 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України і призначено їй покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в сумі 3775 (три тисячі сімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За обставин встановлених судом та зазначених у вироку, 28 червня 2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на відкритій ділянці місцевості по проспекту Незалежності, 96, що в м. Житомирі, знайшла паперовий згорток, в середині якого знаходились двадцять два згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Усвідомлюючи, що дана речовина містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, у ОСОБА_7 виник умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети його збуту.

Реалізуючи свій умисел, направлений на незаконне придбання наркотичного засобу, обіг якого обмежено, ОСОБА_7 підняла із землі паперовий згорток, в середині якого знаходились 22 згортки з порошкоподібною речовиною білого кольору, поклала вказаний об`єкт до нагрудної сумки чорного кольору та переносила його невстановленими вулицями міста Житомира, таким чином зберігала при собі без мети збуту.

В подальшому, 28 червня 2022 року приблизно о 19 годині 21 хвилині, за адресою: м.Житомир, проспект Незалежності, 104, у ОСОБА_7 виявлено та в подальшому вилучено паперовий згорток з двадцять двома згортками з порошкоподібною речовиною білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон масою 0,0592 г; 0,0469 г; 0,0513 г; 0,0356 г; 0,0455 г; 0,0641 г; 0,0126 г; 0,0492 г; 0,0642 г; 0,0525 г; 0,0484 г; 0,0601 г; 0,0118 г; 0,0412 г; 0,0563 г; 0,0541 г; 0,0620 г; 0,0501 г, що в перерахунку на загальну масу 0,8651 г, яку ОСОБА_7 незаконно придбала та зберігала без мети збуту.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_7 , вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з вироку, суд першої інстанції на підставі ч.2 ст. 382 КПК України за письмовою згодою учасників судового провадження, розглянув обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 у спрощеному проваджені без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 в умисних діях, які виразились у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.309 КК України кваліфіковані правильно.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні покарання у виді обмеження волі обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не врахував положення ч.3 ст.61 КК України.

Так, відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

З вироку суду вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер, ступінь суспільної небезпечності та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченої, яка раніше не притягалася до кримінальної відповідальності, перебуває на обліку у лікаря нарколога, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра, обставини, що пом`якшують її покарання та відсутність обставин, що обтяжують її покарання.

Проте, суд першої інстанції не звернув увагу на вимоги ч.3 ст.61 КК України про те, що обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Так, згідно свідоцтва про народження ОСОБА_7 має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час ухвалення вироку не виповнилося 14 років, що виключає призначення їй покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до правового висновку, викладеному в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 року (справа №617/775/20), ВП ВС дійшла висновку, що зміна за результатами розгляду апеляційної, касаційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст.75 КК України на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.

Призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України не є: «застосуванням більш суворого покарання» в розумінні п. 2 ч. 1 ст.420 КПК України; «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст.420 КПК України; «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст.404 і ч.1 ст.421 цього Кодексу, у зв`язку із чим задоволення відповідних апеляційних вимог з огляду на приписи ст.420 КПК України не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Таке рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвалюючи вирок відносно обвинуваченої ОСОБА_7 судом першої інстанції було допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст.65 КК України апеляційний суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини кримінального провадження, що обтяжують та пом`якшують її покарання.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою ОСОБА_7 відноситься до кримінального проступку.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , апеляційним судом враховано особу обвинуваченої, яка характеризується посередньо, незаміжня, працює в ГО «Перспектива», має на утриманні дитину - сина ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому на час ухвалення вироку не виповнилося 14 років, раніше не судима, перебуває на обліку у лікаря нарколога, та не перебуває на обліку у лікаря психіатра.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 , відповідно до ст. 66 КК України, апеляційний суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст. 309 КК України, яке, на переконання апеляційного суду, буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, а також для запобігання вчиненню нею нових злочинів.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду в частині призначеного покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Богунського районного суду м. Житомира від 30 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців.

Судді: