Справа № 752/8988/23
Провадження №: 1-кп/752/1688/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000461 від 05 квітня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Плесецьке Васильківського району Київсткої області, маючого середню овіту, одруженого, інваліда ІІ групи, працюючого сторожем у СП «АВТОТРАНСПОРТ» КП «Київтеплоенерго», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

ОСОБА_3 05 квітня 2023 року о 08:53, керуючи технічно справним автомобмліем марки «ЗАЗ Daewoo», н.з. НОМЕР_1 , рухаючись у третій (крайній лівій) смузі проїзної частини вулиці Васильківська у м. Києві зі сторони проспекту Академіка Глушкова в напрямку вул. Михайла Ломоносова, наближався до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 «пішохідний перехід з підвищеною вірогідністю виникнення дорожньо-транспортних пригод» та інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 Правил дорожнього руху України.

В цей час попереду, в другій (середній) смізі проїзної частини вулиці Васильківська в попутному напрямку рухався автомобіль марки «Ford Focus», н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_6 , який зменшив швидкість та зупинився перед вказаним нерегульованим пішохідним переходом, надаючи дорогу пішоходу ОСОБА_5 , який рухався через проїзну частинку вулиці Васильківська в межах вказаного нерегульованого пішохідного переходу справа наліво відносно напрямку руху автомобіля марки «ЗАЗ Daewoo», н.з. НОМЕР_1 .

Під час руху водій ОСОБА_3 в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(б), 18.4 Правил дорожнього руху України, будучи заздалегідь поінформованим про наближення до нерегульованого пішохідного переходу, маючи об`єктивну змогу спостерігати, як попереду перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість та зупиняється автомобіль «Ford Focus», н.з. НОМЕР_2 , достеменно знаючи, що втакому випадку водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусдніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для ких може бути створена перешкода чи небезпека, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі та, створюючи небезпеку для руху, а також загрозу здоров`ю громадян, виїав на нерегульований пішохідний перехід, розтащований біля будинку № 53по вулиці Васильківській у м. Києві, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 .

В результаті даної дорожньо-транспорної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді відкритої травми: рана (визначена клінічними лікарями як забійно-рвана, довжиною 2 см) в ділянці верхньо-середньої третини лівої гомілки по медіальній поверхні, яка має сполучення із ділянкою уламкового перелому лівої великогомілкової кістки в проксимальній третині (зі зміщенням уламків); уламковий перелом лівої малогомілкової кістки в проксимальній третині (зі зміщенням уламків), що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження.

2.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого або заподіяло тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до вимог Правил дорожнього руху України:

-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

-п.п. «б » п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

-п. 18.4. Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

3.Позиції сторін та інших учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 2 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строкм 2 роки.

Потерпілий погодився з прокурором. На наполягав на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Обвинувачений свою вину визнав, розкаявся у вчиненому, вибачився перед потерпілим, просив суворо його не карати.

4.Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повідомив, що за обставин, зазначених у обвинувальному акті, керував транспортним засобом. Йшов дощ дорога була мокра. Він рухавсяу третій полосі. Коли побачив на пішохідному переході пішохода, то почав гальмувати, однак уникнути зіткнення не вдалося. Після ДТП швидка відвезла потерпілого до лікарні. Обвинувачений навідувався до потерпілого, частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду у вигляді витрат на лікування на суму близько сорока тисяч гривень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що за обставин, зазначених в обвинувальному акті, 05 квітня 2023 року зранку він переходив дорогу по пішохідному переходу. Йшов дощ. Перша смуга для руху була зайнята припаркованими автомобілями. Автомобіль, який рухався у другій смузі, зупинився та пропустив його, натомість автомобіль під керуванням обвинувачено, який рухався у третій смузі, не зупинився у результаті чого здійснив наїзд на нього. У результаті ДТП він отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких на разі ще продовжує лікування. Підтвердив факт часткового відшкодування обвинуваченим заподіяної йому шкоди в частині витрат на лікування. Повідомив, що обвинувачений зобов`язався вподальшому також оплачувати витрати на лікування.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинуваченого, потерпілого, дослідивши інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілсне ушкодження.

5.Мотиви зміни обвинувачення.

Підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не встановлено.

6.Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та часткове відшкодування потерпілому зподіяної шкоди.

7.Мотиви призначення покарання, звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст. 50, ст. 65 КК особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, котрий до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, є інвалідом ІІ групи, пенсіонером за віком, при цьому працює, за місцем роботи характеризується позитивно, визнав вин, розкаявся у вчиненому, частково відшкодував заподіяну потерпілому шкоду.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому мінімальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

Разом із цим, з огляду на позицію сторони обвинувчення та потерпілого, які в судовому засіданні не наполягали на реальному відбуванні обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі, дані про особу обвинуваченого, а також зважаючи на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, із встановленням іспитового строку, який був би достатнім для того, щоб винний в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

8.Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Цивільний позов потерпілим у кримінальному провадженні не пред`явлено.

9.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до приписів ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, тривалістю 1 рік.

Покласти на ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п. 1, п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києві від 12 квітня 2023 року на автомобіль марки «ЗАЗ Daewoo», н.з. НОМЕР_1 , який передано на зберігання обвинуваченому ОСОБА_3 , та залишити вказаний автомобіль у обвинуваченого.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів: в сумі 2672 грн за проведення судово-медичної експертизи №042-672-2023 від 27.04.2023, в сумі 1912 грн за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/18086-ІТ від 20.04.2023 та в сумі 2390 грн за проведення судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/111-23/20458-ІТ від 24.04.2023.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Голосіївський районний суд м. Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1