Справа № 751/4869/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/266/23
Категорія - невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

26 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Розглянула у письмовому провадженні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 14 червня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя вказав на те, що викладені в ній обставини, за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про вчинення злочину та не містять жодних об`єктивних даних, які дійсно свідчать про вчинення кримінального правопорушення та підтверджували б реальність конкретної події злочину (кримінального проступку), тому підстав для внесення відповідних відомостей до ЄРДР, не вбачається.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою матеріали провадження за його скаргою на бездіяльність Чернігівської обласної прокуратури щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду.

Окрім цитування положень Кримінального процесуального Кодексу України, ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою порушує його права, а також зважаючи на те, що уповноваженою особою Чернігівської обласної прокуратури не виконані зазначені ним положення кримінального процесуального закону, а відомості, які містяться в його заяві від 14 червня 2023 року безпідставно не внесені до ЄРДР, у той час як чинним КПК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 214 цього Кодексу, не передбачено повноважень прокурора відмовити в реєстрації заяви в ЄРДР, заявник вважає, що вимога про зобов`язання уповноваженої особи Чернігівської обласної прокуратури внести відповідні відомості за вказаним ним фактом кримінального правопорушення до ЄРДР та розпочати досудове розслідування підлягала задоволенню.

Апелянт вважає, що слідчий суддя не врахував вимог кримінального процесуального законодавства, обов`язок, що встановлений ч. 18 ст. 3 КПК - здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні належним чином не виконав, доводів скарги на бездіяльність прокурора, які є аналогічними доводам апеляційної скарги - щодо наявності у заяві про вчинені суддями Київського апеляційного суду, Придніпровського районного суду м. Черкаси та прокурорами Київської і Черкаської обласних прокуратур достатнього викладу фактів, що можуть свідчити про вчинення ними кримінальних правопорушень, з мотивів суддівсько-прокурорської солідарності, належним чином не проаналізував та не спростував, відмовивши у задоволенні скарги з формальних підстав, не забезпечивши потерпілому ОСОБА_5 гарантій встановлених ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на ефективний (а не ілюзорний) засіб правового захисту від порушення права, гарантованого статтею 8 Конвенції, вчиненого особами, які здійснюють свої офіційні повноваження, що безумовно перешкодило слідчому судді прийняти законне і обґрунтоване судове рішення.

Оскільки, у відповідності до положень ст.ст. 303-307 КПК, процесуальний обов`язок щодо розгляду скарг на бездіяльність прокурора покладений на слідчого суддю, заявник вважає необхідним призначення нового судового розгляду скарги на бездіяльність прокурора в суді першої інстанції в іншому складі суддів, під час якого необхідно надати належну правову оцінку бездіяльності прокуратури та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Крім того, вказує, що суду першої інстанції необхідно надати обов`язкові до виконання вказівки щодо відсутності у слідчого судді повноважень попередньо до відкриття кримінальних проваджень перевіряти заяви про вчинені кримінальні правопорушення та надавати оцінку таким заявам на предмет достатності наведених в них фактичних обставин, та надавати оцінку змісту заяв про вчинення кримінальних правопорушень на предмет наявності в них ознак складу злочину, оскільки вказані дії мають здійснюватись органом досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 94 КПК України під час прийняття кінцевого процесуального рішення за наслідками досудового розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просив проводити апеляційний розгляд за його відсутності.

Прокурор ОСОБА_6 також подав заяву про проведення апеляційного розгляду без його участі.

Частиною 1 статті 303 КПК України, передбачений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Зокрема, п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, передбачено можливість оскарження у досудовому провадженні бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч.1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 06.04.2016, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам пункту 4 частини 5 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; особа, яка подає заяву чи повідомляє про кримінальне правопорушення, під розпис попереджається про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення, крім випадків надходження заяви, повідомлення поштою або іншими засобами зв`язку.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, як помилково вважає апелянт, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти і зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, не допускається.

Прийняття та реєстрація заяви чи повідомлення про вчинення кримінального правопорушення не є тотожним поняттю внесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, як помилкового вважає заявник.

З матеріалів справи убачається, що заява ОСОБА_5 була зареєстрована Чернігівською обласною прокуратурою, викладені в ній відомості були перевірені, доводи про наявність в діях вказаних там осіб ознак кримінальних правопорушень не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим листом заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури 16 червня 2023 року ОСОБА_5 було відмовлено у внесенні вказаних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, посадовими особами Чернігівської обласної прокуратури були повністю виконані положення ч. 4 ст. 214 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту положень ст. 214 КПК України, саме слідчий або прокурор наділені повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. До Єдиного реєстру досудових розслідувань не можуть бути внесені всі без винятку повідомлення про чинення кримінальних правопорушень, як необґрунтовано вважає ОСОБА_5 , ці відомості мають бути перевірені слідчим або прокурором, щоб гарантувати кожній особі захист від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як убачається з матеріалів справи, 14 червня 2023 року на електронну адресу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 направив заяву про вчинення суддями Київського апеляційного суду, Придніпровського районного суду міста Черкаси, прокурорами Київської обласної прокуратури та Черкаської обласної прокуратури кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 182 КК України.

В заяві ОСОБА_5 вказав, що судді Київського апеляційного суду, суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси та прокурори Київської та Черкаської прокуратури умисно та цілеспрямовано займались збором відомостей, які стосуються його приватного життя, на яке відповідно до чинного законодавства суддя чи прокурор до початку досудового розслідування, в порядку ст. 214 КПК України, не мають жодних повноважень, та подальше поширення зібраної конфіденційної інформації на невизначене коло осіб, шляхом викладення в судовому рішенні та подальшу її публікацію, шляхом розміщення в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що на думку заявника, свідчить про усвідомлення вчинення вольової дії - незаконного збирання та поширення конфіденційної інформації.

На думку заявника, вказані особи, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, в якій вони працюють, зібрали та поширили конфіденційну інформацію щодо приватного життя ОСОБА_5 , а саме відомості про притягнення до кримінальної відповідальності у справі №360/572/18, відомостей про те, що засуджена у справі 369/4556/17 щодо якої працівники правоохоронних органів не виконали судове рішення - є свідком обвинувачення у справі №360/572/18, відомостей про обраний потерпілим спосіб захисту щодо недопустимості доказів обвинувачення у цій справі, чим спричинили істотної нематеріальної шкоди правоохоронному інтересу потерпілого ОСОБА_5 та праву на недоторканість приватного життя, яка виразилась у поширенні вищевказаної конфіденційної інформації, адже кожна особа, яка знає ініціали потерпілого може ввести їх на порталі Судової Влади України і ознайомитись з судовими рішеннями, які містять конфіденційну інформацію про приватне життя потерпілого.

Звернення ОСОБА_5 було зареєстроване та розглянуте. За результатами розгляду, даних, що можуть свідчити про вчинення будь-якого кримінального правопорушення суддями та працівниками правоохоронних органів не наведено, тому підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відсутні.

Дане повідомлення було направлене ОСОБА_5 16 червня 2023 року за №31-429ВИХ-23 31-3961-23

Під час судового розгляду слідчий суддя перевірив наведені ОСОБА_5 фактичні обставини, які він вважає порушенням права на приватне життя, про що надав обґрунтовану відповідь, як того і вимагають положення кримінального процесуального законодавства в частині обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. За межі наданих йому повноважень, як про це стверджує апелянт, слідчий суддя не виходив.

Так, ОСОБА_5 було відмолено у внесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на те, що подана ним заява не містила достатніх доводів вважати, що вказаними ним особами було вчинене будь-яке кримінальне правопорушення.

Здійснюючи судовий контроль за органом досудового розслідування, слідчий суддя уповноважений на перевірку повідомлених заявником обставин (у даному випадку це повідомлення про вчинення кримінальних правопорушень посадовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави та судового контролю), а також на перевірку підстав, з яких заявнику було відмовлено у внесенні таких відомостей та з`ясування питання,чому прокурор до висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, у даному випадку слідчий суддя дотримався вимог кримінального-процесуального закону, перевірив всі доводи заявника та обставини відмови у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, ухвалив судове рішення, тому підстав для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Незгода заявника з висновками слідчого судді суду першої інстанції є підставою для апеляційного розгляду, у зв`язку з чим законодавець і гарантує право на апеляційне оскарження таких рішень слідчого судді.

Проаналізувавши викладені ОСОБА_5 обставини, які він вважає вчиненням кримінальних правопорушень, мотиви прокурора при відмові у внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, доводи слідчого судді на спростування доводів потерпілого, колегія суддів приходить до висновку, що твердження заявника ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про вчинення кримінального правопорушення обставин, та не містять конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, які б давали підстави для кваліфікації дій за будь-якою зі статей Кримінального кодексу України.

Адже із змісту заяви вбачається, що вся її суть зводиться до незгоди ОСОБА_5 з тим,що в судових рішеннях викладені відомості,які стосуються,як він вважає, його особистого життя, які у подальшому були внесенні в судове рішення, яке в свою чергу було оприлюднено на сайті Судової Влади України в реєстрі судових рішень.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.

Отже, оприлюднення судового рішення закріплено на законодавчому рівні та не залежить від забаганки судді чи прокурора, оскільки після завершення судового розгляду суддя зобов`язаний внести судове рішення до програми, яка здійснює його автоматичну публікацію в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону.

Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачам надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин. Обмеження права вільного користування офіційним веб-порталом судової влади України допускається настільки, наскільки це необхідно для захисту інформації, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Положеннями ст. 7 цього Закону визначений чіткий перелік відомостей, що не можуть бути розголошені у відкритих текстах судових рішень, серед яких і відомості, що дають можливість ідентифікувати фізичну особу.

З урахуванням того, що, порядок оприлюднення судових рішень та даних про учасників судових справ визначено Законом та підзаконними актами та здійснюється в автоматичному режимі, та не залежить від умислу чи волі судді або прокурора, доводи ОСОБА_5 про умисність дій суддів та прокурорів в опублікуванні конфіденційної інформації щодо його приватного життя, є безпідставним та не свідчить про наявність кримінальних правопорушень в діях цих осіб.

Помилковим є переконання апелянта, що він наділений безмежними правами на звернення з будь-якою заявою, вказавши, що визначена ним особа вчинила кримінальне правопорушення і ці відомості беззастережно мають бути внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, оскільки всі питання щодо місця звернення та форми цих звернень чітко регламентовані нині діючим кримінально-процесуальним Законом, що повністю узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду.

Проте, у справі «Мельник проти України» Європейський суд наголосив, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-406, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 червня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність службових осіб Чернігівської обласної прокуратури, без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9