Справа № 346/1476/23
Провадження № 1-кп/346/430/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, угоду про визнання винуватості, яка надійшла разом з обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0000221, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Турка Коломийського району Івано-Франківської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України,

сторонами та іншими учасниками кримінального провадження №0000221 є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений: ОСОБА_4 , його захисник ОСОБА_5 , потерпіла: ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

До суду надійшов обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 березня 2023 року за №0000221, за яким ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України, за таких обставин, вказаних у обвинувальному акті:

19 лютого 2023 року, у вечірній період, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Коломия по вул. Петлюри, побачив на землі залишену без нагляду банківську картку АТ «Кредобанк» № НОМЕР_1 , яку загубила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яка, згідно ст.1 Закону України «Про інформацію», ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»,є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку. Після чого ОСОБА_4 , в порушення вимог ч. 1 ст. 337 Цивільного кодексу України, яка вказує на те, що знайдену річ потрібно повернути її власнику, умисно не повідомив власника або банківське відділення АТ «Кредобанк» про виявлену ним банківську картку та діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, а саме те, що це майно є чужим і в силу випадкових обставин тимчасово залишене без нагляду його власником, користуючись тимчасовою відсутністю власника та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає,з корисливих мотивів привласнив знайдену ним банківську картку, а саме картку: АТ «Кредобанк» № НОМЕР_1 , на якій знаходилися грошові кошти ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у привласненні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 357 КК України (а.с. 2-5).

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , привласнивши офіційний документ -банківську картку, вирішив таємно заволодіти грошовими коштами, які знаходились на матеріальному носії банківської картки АТ «Кредобанк» № НОМЕР_1 , що належать ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний умисел, 24.02.2023 ОСОБА_4 , маючи при собі привласнену ним банківську картку АТ «Кредобанк», видану на ім`я ОСОБА_6 , розрахунок з якої проводиться без потреби введення пінкоду, бажаючи заволодіти та розпорядитися грошовими коштами, які знаходились на банківському рахунку у власних цілях, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX та продовженого з 05 години 30 хвилин з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб у відповідності до Указу Президента України від 06.02.2023 №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 07.02.2023 № 2915-IX, направився до магазину «Темпо», що по АДРЕСА_2 , де в період часу з 11.56 год по 12.46 год. здійснив покупку на суму 1017 (одна тисяча сімнадцять) гривень 40 (сорок) копійок; магазину «Росинка», що по вул. Кринички,1, с.П`ядики Коломийського району Івано-Франківської області, де в період часу з 12.59 год. по 13.03 год. здійснив покупку на суму 291 (двісті дев`яносто одну) гривню 53 (пятдесят три) копійки та магазину «Склеп», що по вул. Зарінок, с. П`ядики Коломийського району Івано-Франківської області, де о 13.30 год. здійснив покупку на суму 261 (двісті шістдесят одну) гривню 50 (п`ятдесят) копійок, тим самим таємно викрав із банківської картки виданої на імя ОСОБА_6 грошові кошти на загальну суму 1570 (одна тисяча п`ятсот сімдесят) гривень 43 (сорок три) копійки, чим спричинив останній майнову шкоду.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України (а.с. 2-5).

А у сукупності, ОСОБА_4 вчинив два кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.357 та ч.4 ст.185 КК України (а.с.2-5).

Оцінка судом угоди про визнання винуватості.

Разом з цим, прокурор подала угоду про визнання винуватості від 22 березня 2023 року, яку під час досудового розслідування, у місті Коломия, уклали прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 (який, на підставі частини 2 статті 42 КПК України, вже має статус обвинуваченого), за участю захисника ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.6-10).

Через, що на підставі частини 2 статті 474 КПК України суд призначив підготовче судове засідання. Проте, у підготовчому судовому засіданні, на основі клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту, керуючись частиною 2 статті 369 і частиною 4 статті 371 КПК України, на підставі частини 6 статті 22 та статті 8 КПК України суд, без виходу до нарадчої кімнати, постановив прийняти до розгляду зміни до угоди про визнання винуватості від 18 травня 2023 року, яку у місті Коломия уклали прокурор Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 , за участю захисника: ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що їх уклали (а.с.31).

І оскільки сторони кримінального провадження просили суд затвердити угоду, з урахуванням її змін, суд проводив підготовче судове засідання із застосуванням загального порядку судового провадження на підставі угоди, з урахуванням її зміни, що передбачений статтею 474 КПК України.

За своїм змістом, угода про визнання винуватості (та зміни до неї) повністю відтворює та містить вказані у обвинувальному акті і наведені судом вище фактичні обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію кожного діяння, із зазначенням частини 1 статті 357 та частини 4 статті 185 КК України, які передбачають кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 (а.с.2-5,6-10,31). І з огляду на зміст угоди (з урахуванням її змін), суд вважає, що в ній зазначені усі істотні для вказаного кримінального провадження обставини (а.с.6-10,31).

Окремо, суд відзначає і те, що як це передбачено частиною 4 статті 469 КПК України, потерпіла надала прокурору письмові згоди, як на укладення угоди про визнання винуватості (а.с.32), так і на зміни до цієї угоди (а.с.33), які прокурор надала до суду.

Також, зазначена угода про визнання винуватості, з урахуванням її змін, містить положення про:

- беззастережне, тобто повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 КК України;

- узгоджене між сторонами угоди покарання за кожне вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, зокрема: за ч.1 ст.357 КК України - покарання у виді обмеження волі, строком на 1 рік; за ч.4 ст.185 КК України - покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років, а за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання (яким є обмеження волі), більш суворим (яким є позбавлення волі), остаточно визначили та узгодили покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років, але із застосуванням статті 75 КК України (враховуючи тяжкість правопорушень, але і особу обвинуваченого, який не судимий та наявність трьох обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, добровільне відшкодування збитку та активне сприяння розкриттю злочину), із звільненням ОСОБА_4 від відбування такого покарання, з іспитовим строком, тривалістю один рік, а також покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, зокрема: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- згоду ОСОБА_4 на призначення йому саме такого покарання;

- наслідки укладення та затвердження цієї угоди, що передбачені статтею 473 КПК України;

- наслідки невиконання цієї угоди, що передбачені статтею 476 КПК України (а.с.6-10,31).

У судовому засіданні, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права та обов`язки, прокурор оголосив обвинувальний акт, а головуючий зміст угоди про визнання винуватості та зміни до неї, які сторони кримінального провадження просили суд затвердити. Далі, встановивши особу обвинуваченого, суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком і повністю розуміє у чому саме він звинувачується, і що він визнає себе винним повністю та безумовно, без будь-яких застережень.

Оголосивши зміст угоди та змін до неї, на виконання частини 4 статті 474 КПК України, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, надані йому законом; роз`яснив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Після чого, суд з`ясував у ОСОБА_4 і пересвідчився у тому, що обвинувачений дійсно цілком і повністю розуміє: процесуальні права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид покарання, яке узгоджено сторонами угоди, з урахуванням її змін, і на яке він погоджується; інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.

На виконання частини 6 статті 474 КПК України, суд з`ясував і пересвідчився у тому, що угода про визнання винуватості від 22 березня 2023 року та зміни до неї від 18 травня 2023 року були укладені прокурором та обвинуваченим дійсно добровільно. І прокурор, і обвинувачений, і захисник підтвердили, що укладення цієї угоди та змін до неї відбулось сторонами, які її підписали, без наявності та не внаслідок застосування насильства, примусу, погроз, не внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені у вказаній угоді та змінах до неї.

Також, у судовому засіданні суд з`ясував думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на тому, що відсутні підстави для відмови судом у затвердженні угоди про визнання винуватості, з урахуванням її зміни.

А для виконання частини 7 статті 474 КПК України, перевіряючи вказану угоду та зміни до неї на відповідність вимогам Конституції України, КПК та КК України, суд виходить з наступного: з огляду на те, що кримінальні правопорушення, передбачені частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 КК України є кримінальним проступком і тяжким злочином та з огляду на зміст всієї угоди, з урахуванням її змін, їх умови не суперечать вимогам Конституції України, КПК України чи КК України, і вини дійсно могли бути ініційовані та укладені тими сторонами, що їх уклали та підписали, і потерпіла дала на це згоду; умови угоди та змін до неї відповідають інтересам суспільства; умови угоди та змін до неї не порушують права, свободи чи інтереси сторін, які її уклали або інших осіб; обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди чи змін до неї не було добровільним судом не встановлені; за угодою та змінами до неї обвинувачений не взяв на себе яких-небудь зобов`язань неможливість виконання яких є очевидною; відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, судом не встановлена.

Таким чином, з мотивів викладених вище суд вважає, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 22 березня 2023 року, з урахуванням змін до неї від 18 травня 2023 року, які уклали прокурор та обвинувачений, за участю захисника, дійсно відсутні, і тому ці угоди слід затвердити та ухвалити обвинувальний вирок визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 КК України, а також призначити йому узгоджене сторонами цих угод покарання.

При цьому, суд вважає за можливе призначити його, у повному узгодженому сторонами вигляді, у тому числі із застосуванням ч.1 ст.70, ст.75 та п.п.1,2 ч.1 та п.2 ч.3 ст.76 КК України, оскільки суд погоджується із можливістю їх застосування, зважаючи на зміст угоди та змін до неї, обвинувальний акт, тяжкість кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність трьох обставин, які пом`якшують його покарання, а також положення частини 2 статті 75 КК України, які передбачають, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, ОСОБА_4 дійсно слід призначити узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 КК України, у виді обмеження волі строком: один рік; за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 КК України, у виді позбавлення волі строком: п`ять років, що за сукупністю, на підставі частини 1 статті 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, складає остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. При цьому, його слід звільнити від відбування призначеного йому остаточного покарання, з випробуванням (тривалістю 1 рік), якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Щодо процесуальних витрат.

Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.

А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

І хоча суд ухвалює обвинувальний вирок, в силу положень частини 2 статті 124 КПК України, оскільки сторона обвинувачення зазначила, що витрати на залучення експертів відсутні, підстав для розподілу судових витрат не має.

Оцінка суду щодо речових доказів.

В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.

Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином: три оптичні диски, з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених статтею 368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,75-83,91-100,107-112,118,124,291-293,314,342-348,369,371,373-376,468-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 березня 2023 року у місті Коломия між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , та зміни до цієї угоди, укладені 18 травня 2023 року у місті Коломия між прокурором Коломийської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 357 та частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 , узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості, покарання:

- за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 357 Кримінального кодексу України, у виді обмеження волі строком: один рік,

- за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, у виді позбавлення волі строком: п`ять років,

що за сукупністю, на підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, складає остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому остаточного покарання, з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який обчислюється з дня проголошення вироку, та покласти на нього такі обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у вигляді трьох оптичних дисків, з відеозаписами - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Розподіл процесуальних витрат - не проводити.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя ОСОБА_1