ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1841/23 Справа № 183/1261/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

28 серпня 2012 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

16 квітня 2013 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року 10 місяців 6 днів позбавлення волі;

01 вересня 2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 309, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі, з випробуванням строком на 1 рік;

04 квітня 2016 року Апеляційним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

19 травня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;

01 вересня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

06 жовтня 2016 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі;

12 липня 2017 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;

05 лютого 2020 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190, ст. 75 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік;

04 лютого 2021 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 лютого 2020 року;

08 червня 2022 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 2 років 1 місяця позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року ОСОБА_7 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 3 місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання з покаранням, призначеним вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2022 року, ОСОБА_7 , остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено рахувати з моменту його затримання.

Вирішено питання щодо речових доказів та розподілу судових витрат.

Як встановлено судом, 01 грудня 2019 року приблизно о 10 годині 00 хвилин ОСОБА_7 знаходився поблизу магазину «Вікторія», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 18А, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, де спілкувався з раніше знайомим ОСОБА_8 , в ході бесіди вони домовилися, що ОСОБА_7 закладе до ломбарду мобільний телефон марки «Samsung А6+», який належить ОСОБА_8 та принесе останньому отримані кошти, на що ОСОБА_7 погодився, та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на заволодіння отриманими коштами від закладення вказаного телефону, який належить ОСОБА_8 .

Так, 01 грудня 2019 року приблизно о 10 годині 05 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись біля магазину «Вікторія», розташованого за адресою: вул. Гетьманська, 18А, м. Новомосковськ Дніпропетровської області, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, не маючи на меті повернути отримані кошти за закладення мобільного телефону марки «Samsung А6+», взяв у ОСОБА_8 вказаний телефон, тим самим своєю поведінкою створив такі умови, за яких потерпілий був упевнений у поверненні належних йому коштів за телефон. Після чого, ОСОБА_7 пішов до ломбарду «Онікс» та заклав вказаний телефон, однак отримавши кошти за телефон в сумі 2 469 гривень, розпорядився ними на власний розсуд, таким чином, зловживаючи довірою, заволодів грошовими коштами які отримав за мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на вказану суму.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Обвинувачений в своїй апеляційній скарзі просить переглянути вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року та прийняти рішення, щодо обрання більш м`якого покарання, мотивуючи такі вимоги тим, що він повністю визнав свою провину, щиросердечно розкаявся у вчиненому злочині, повністю усвідомлює свою провину, має мати похилого віку, яка хворіє, і сам має тяжку хворобу ВІЧ.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити вирок суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку та пояснення учасників кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є повністю обґрунтованим, відповідним обставинам кримінального провадження, ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про особу обвинуваченого, з огляду на наступне.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за вказаних у вироку обставин, а також, щодо кримінально-правової кваліфікації злочину, не оскаржуються, а тому не є предметом апеляційного розгляду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію його дій, не виявлено.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Згідно з вимогами ст. ст. 65 і 69 КК України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. При цьому, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією кримінального закону, або перейти до іншого, більш м`якого покарання, не зазначеного у санкції статті.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального закону України щодо призначення покарання.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікується як нетяжкий злочин, характер кримінального правопорушення, яке пов`язано із злочинами проти власності, яке виразилось у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та правильно врахував суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення.

Належно прийняв до уваги дані про особу ОСОБА_7 , який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних умисних корисливих злочинів проти власності, покарання у виді випробування з іспитовим строком за попереднім вироком обвинуваченому скасовано через вчинення нового злочину, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно, перебуває під диспансерним наглядом у лікаря нарколога з діагнозом Розлади психіки та поведінки внаслідок зловживання психостимуляторів, вживання за шкодою для здоров`я.

Врахував і конкретні обставини справи, зокрема, наявність обставин, які пом`якшують покарання - щире каяття, обставини, що обтяжують покарання рецидив злочинів, думку потерпілого, який претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, на суворому покаранні не наполягав та призначив ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 190 КК України, з урахуванням ч. 4 ст. 70 КК України, остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 7 місяців, яке повністю відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, встановленим обставинам справи та даним про особу обвинуваченого, а також, сприятиме меті покарання, буде достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження в подальшому вчинення нових злочинів, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

А тому, виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність вимог обвинуваченого про призначення більш м`якого покарання, аніж обрано судом першої інстанції. Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що він повністю визнав свою провину, щиросердечно розкаявся у вчиненому злочині, повністю усвідомлює свою провину були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання як обставина, яка у відповідності до ст. 66 КК України пом`якшує покарання. Доводи обвинуваченого, як на підставу для призначення більш м`якого покарання, про те, що він має мати похилого віку яка хворіє та потребує догляду, колегія суддів не приймає до уваги з огляду на наявність в останнього неодноразових судимостей за злочини проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, відсутність законного та стабільного джерела доходу, що свідчить про соціально девіантну поведінку останнього і відсутність будь-яких доказів, що ОСОБА_7 дійсно здійснює нагляд за матір`ю та надає їх матеріальну допомогу. Поміж іншого, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що обвинуваченому державою вже надавалась можливість виправитись без реальної ізоляції від суспільства, однак, даною можливістю ОСОБА_7 знехтував, у зв`язку із чим 04 лютого 2021 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області випробувальний строк було скасовано та направлено засудженого для відбування покарання.

Тож, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому судом першої інстанції покарання є обґрунтованим, призначеним із дотриманням вимог кримінального законодавства України, а тому, відповідно правильним. Підстав для зміни судового рішення в частині призначеного покарання обвинуваченому колегія суддів не вбачає.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 лютого 2023 року відносно ОСОБА_7 , за ч. 2 ст. 190 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4