Провадження № 1-кп/521/1620/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР 17.05.2023 року за № 00276 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Херсоні, є громадянином України, має вищу освіту, не працює, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , фактично проживаючи на території м. Херсон, будучи достеменно проінформованим та розуміючи факт захоплення міста Херсон та Херсонської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою, будучи обізнаним про те, що Херсонська область є невід`ємною складовою частиною України. Порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, 01.08.2022 року, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , прийняв пропозицію від представника «пенсионного фонда Херсонской области», що створений окупаційною адміністрацією держави-агресора (рф) на тимчасово окупованій території м. Херсон, та добровільно зайняв посаду, не пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Херсонської області, а саме так званого «системного адміністратора».

Так, ОСОБА_3 , зайнявши вищевказану посаду у незаконно створеному на тимчасово окупованій території м. Херсон органі, у період з 01.08.2022 року по жовтень 2022 року (більш точної дати не встановлено), забезпечував функціонування програмного забезпечення електронної платформи в окупаційному «пенсионном фонде Херсонской області», здійснював ремонт та обслуговування комп`ютерної техніки, діючи в умовах воєнного стану та з метою завдання шкоди національним інтересам України.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 надійшов до суду в порядку ст. 302 КПК України з клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Зі змісту заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , складеної в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 , вбачається, що обвинувачений беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто у колабораційній діяльності, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав свою згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, відповідно до заяв учасників процесу про спрощене провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні та інших обставин, які ніким не оспорювались.

Оскільки учасники судового провадження вважають, що фактичні обставини підтверджуються доказами, що маються в справі та не потребують дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доказаними, а саме - фактичні обставини щодо дати, часу, місця, способу скоєння кримінального правопорушення, форми умислу, а також інші обставини, визначені ч. 1 ст. 91 КПК України.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 винуватий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, тобто у колабораційній діяльності у добровільному зайнятті громадянином України посади, не пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не працює, на медичному обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, є щире каяття, оскільки він повністю визнав вину та надав органу досудового розслідування правдиві покази про обставини скоєння кримінального правопорушення, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, встановлено не було.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що ним вчинено кримінальний проступок, особу винного, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень обрати покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади в межах санкції ч. 1 ст. 111-1 КК України, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Прийшовши до висновку про можливість не визначати додаткове покарання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 59 КК України конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Оскільки вказане покарання у виді конфіскації майна санкцією ч. 2 ст. 111-1 КК України встановлене як додаткове факультативне, суд приходить до висновку про можливість не застосовувати його відносно ОСОБА_3 , враховуючи обставини справи та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до кримінальних проступків.

Заходи забезпечення у цьому кримінальному провадженні не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111-1 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк десять років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком суду законної сили.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не застосовувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 394 КПК України.

Суддя Ірина МОРОЗОВА