Провадження № 1-кс/686/6521/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0002724,

встановив:

01.08.2023 року прокурор Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 , за допомогою електронної пошти, звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке, як зазначає прокурор у клопотанні, 29.07.2023 р., після огляду місця події, передано на відповідальне власнику ОСОБА_3 , а саме на: вантажний автомобіль марки «Volvo FH», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «Воdex», д.н.з. НОМЕР_2 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання в повній мірі не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує належним чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування того, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні. Зокрема, у клопотанні прокурора йдеться про те, що 29.07.2023 р., після огляду місця події, було передано на відповідальне власнику ОСОБА_3 вантажний автомобіль марки «Volvo FH», д.н.з. НОМЕР_1 , та напівпричіп марки «Воdex», д.н.з. НОМЕР_2 , які були визнані речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, однак, до матеріалів клопотання не долучено документи, які б підтверджували вказані обставини. Так, до клопотання прокурором долучено: витяг з ЄРДР, 2 рапорти і розписка ОСОБА_3 від 29.07.2023 р., перша та остання сторінка протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.07.2023 р., постанова про визнання речових доказів та передачу на зберігання від 30.07.2023 р. та свідоцтва про реєстрацію цих транспортних засобів, однак, вказані документи жодним чином на свідчать, що зазначені транспортні засоби зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, не йдеться також в означеній постанові слідчого, що саме належні ОСОБА_3 вищеозначені транспортні засоби мають у кримінальному провадженні значення речового доказу, відсутня у цій постанові й будь-яка аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, саме тих транспортних засобів, на які просить накласти арешт прокурор. Представлені слідчому судді матеріали жодним чином не свідчать, що транспортні засоби, на які просить накласти арешт прокурор, взагалі оглядались в рамках кримінального провадження, на момент передачі їх власнику були визнані речовими доказами, і що на сьогоднішній день майно, яке не є тимчасово вилученим, містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та що є необхідність проводити будь-які експертні дослідження, об`єктом дослідження яких мали б бути вказані транспортні засоби (відсутні постанови про призначення експертиз). Відсутнє у клопотанні прокурора належне обґрунтування яка необхідність в накладенні арешту на майно, яке не є тимчасово вилученим, та стан і місцезнаходження якого на сьогоднішній день достеменно невідомі, відповідно, що може бути виконане завдання арешту майна.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:

Клопотання прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0002724, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя