ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1963/23 Справа № 203/2126/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 25 червня 2023 року включно без визначення застави.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні ряду особливо тяжких злочинів, в тому числі й пов`язаних з незаконним збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, та за які законом України про кримінальну відповідальність передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, а тому останні можуть здійснювати спроби переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати незаконний вплив на свідків або вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та, як наслідок, на підстави для застосування саме такого запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою суду, якою ОСОБА_10 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність рішення суду, через недотримання судом вимог ст.ст. 177, 178, 370 КПК України, просить скасувати ухвалу суду та обрати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або визначити розмір застави у мінімальному розмірі.

Не погоджуючись з судовим рішенням, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_8 подала апеляційні скарги, в яких просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати до обвинувачених запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю або визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід у сумі 40 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

31 травня 2023 року до початку апеляційного розгляду від захисника ОСОБА_6 надійшли заяви про відмову від поданих нею апеляційних скарг, які були узгодженні з її підзахисними ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тому апеляційний суд не переглядає судове рішення за її апеляційними скаргами.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники апеляційного перегляду, будучи повідомленими належним чином про дату, час та місце судового засідання, до зали суду не з`явились, заяв про свою особисту участь не направляли, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд проведено у їх відсутність.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисника про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000547 від 04.08.2020 стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_11 , обвинуваченого за ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченої за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, розгляд його ще не розпочато.

В судовому засіданні 25 квітня 2023 року, в порядку ст.ст. 199, 315 КПК України прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема обвинуваченій ОСОБА_10 , яке мотивував наявністю ризиків, передбачених п.1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою обвинуваченого є можливим.

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеними наявність ризиків того, що обвинувачена ОСОБА_10 може переховуватись від суду, здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, для запобігання яким продовження строку її тримання під вартою є доцільним з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні умисних, корисливих кримінальних правопорушень у складі злочинної організації, які відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії особливо тяжких злочинів, в тому числі й пов`язаних з незаконним збутом та контрабандою наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому розуміючи можливе застосування такого тяжкого покарання, у разі визнання її винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, обвинувачена може перейти на нелегальне становище та здійснювати спроби або переховуватися від суду.

Разом з цим, апеляційний суд враховує, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Таким чином, ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд кримінального провадження ще не розпочато, свідки сторони обвинувачення не допитувались у судовому засіданні, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_10 перебуваючи на волі може здійснювати на них незаконний вплив, з метою зміни їх показів на власну користь.

Також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є наявним та не зменшився, з огляду на те, що ОСОБА_10 хоча раніше і не судима, однак обвинувачується у вчиненні декількох злочинів, пов`язаних, в тому числі, зі збутом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, метою яких було отримання прибутку, а тому, перебуваючи на волі, обвинувачена може продовжити вчинення цього злочину, чи вчинити новий, а тому такий ризик також є обґрунтованим.

Разом з цим, апеляційний суд, як і суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 178 КПК України враховує, що обвинувачена ОСОБА_10 раніше не судима, офіційно не працевлаштована, має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце мешкання.

В той же час, зазначені обставини існували і на момент вчинення інкримінованих обвинуваченій злочинів, однак не стали тими, стримуючими факторами, які б могли запобігти їх вчиненню, у зв`язку з чим відповідні доводи апеляційної скарги є неприйнятними.

Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_10 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченій кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченої, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі достатні мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В той же час, відповідно до п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

У даному випадку, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, а також щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, з огляду на реальність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції, на цьому етапі розгляду кримінального провадження, не віднайшов підстав для застосування до неї застави, як альтернативного запобіжного заходу і з такими висновками погоджується й апеляційний суд.

Інших доводів апеляційна скарга захисника не містить.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 квітня 2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_10 , обвинуваченого за ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4