Провадження № 11-кп/824/3093/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008391 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва для усунення недоліків, -

ВСТАНОВИЛА:

До Голосіївського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008391 від 28.08.2015 за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008391 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва для усунення недоліків.

В обґрунтуванні суд послався на те, що як видно з даних відображених в реєстрі матеріалів досудового розслідування, слідчим виносилися постанови про визнання осіб цивільними позивачами, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

Відповідно до вимог ст. 61 КПК України, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, яка в порядку, встановленому КПК України, пред`явила цивільний позов.

Вищезазначене дає підстави прийти до висновку, що підставою визнання вищезазначених осіб цивільними позивачами, могло стати лише пред`явлення ними цивільних позовів, оскільки іншого способу отримати процесуальний статус цивільного позивача процесуальним законодавством не визначено.

Водночас, як видно з наданих в розпорядження суду прокурором матеріалів, в додаток до обвинувального акта не було долучено цивільні позови, які були пред`явлені під час досудового розслідування та розписка обвинуваченої, про отримання цивільних позовів.

Також суд зазначив, що як видно з формулювання обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні в період 2007-2008 року дій, які отримали правову кваліфікацію, в тому числі за ч.2 ст. 364-1 КК України.

В той же час, зважаючи на приписи ст.4 КК України, згідно якої кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, слід відмітити, що кодекс було доповнено ст. 364-1 КК України згідно із Законом № 3207-YI від 07.04.2011 року, тобто на час вчинення діяння, в якому обвинувачується особа, зазначеної статті Кримінальний кодекс не містив.

За таких обставин суд прийшов до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу, постановити нову ухвалу та призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 .

В обґрунтуванні вказує, що ухвала суду є незаконною у зв`язку з невідповідністю викладених у ній висновків фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Прокурор вказує, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 складено з дотриманням вимог ст.291 КПК України, зокрема в ньому зазначені обов`язкові відомості, які відповідно до положень вказаної статті повинен містити обвинувальний акт. У формулюванні обвинувачення щодо особи точно описано обставини справи із зазначенням ознак об`єктивної сторони складу злочину та конкретизовано необхідний мінімум обставин, які відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, які у своїй сукупності відображають склад злочинів, інкримінованих вказаній особі.

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник ОСОБА_29 належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченої в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі обвинуваченої та її захисника.

Заслухавши доповідача,доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.1 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його підозрюють, обвинувачують.

Як вбачається з ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Нормами кримінального процесуального законодавства, зокрема ч.2 ст.291 КПК України, передбачено, що обвинувальний акт повинен містити у собі найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, тобто за наявності таких порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору суд першої інстанції вказував на його невідповідність вимогам ст.291 КПК України, проте із такими висновками погодитись не можна, так як вони не ґрунтуються на вимогах чинного кримінального процесуального законодавства та не відповідають матеріалам кримінального провадження.

Так, зміст формулювання обвинувачення та правова кваліфікація, як складові частини обвинувального акта, лише підлягатимуть доведенню під час судового розгляду і в аспекті ст.338 КПК України, не завжди можуть бути остаточними на момент його надходження до суду. Прокурор, під час судового розгляду може змінити як правову кваліфікацію, так і обсяг обвинувачення.

Із обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вбачається, що в ньому викладені ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, а відтак і сформульоване відповідне обвинувачення. Втручання суду у це обвинувачення або надання йому правової оцінки на даній стадії кримінального провадження законом не передбачено.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_8 інкримінується вчинення протиправних дій протягом 2007-2008 років, коли чинною була ст. 364 КК України, що передбачала відповідальність, у тому числі за зловживання службовим становищем службовою особою, яка обіймає постійно чи тимчасово на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форми власності посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських обов`язків. Санкція частини другої цієї статті, в редакції Закону від 15 квітня 2008 року № 270-VI, передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення» від 07 квітня 2011 року № 3207-VI КК України доповнено ст. 364-1, яка передбачає відповідальність за зловживання повноваженнями службовою особою юридичної особи приватного права незалежно від організаційно-правової форми. Санкція частини другої цієї статті передбачає покарання у виді штрафу він чотирьохсот до дев`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк від трьох до шести років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст. 5 ч. 1 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Проте, вказані положення закону України про кримінальну відповідальність залишились поза увагою суду першої інстанції.

Згідно з п.п.2, 3 ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається: цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 2971 цього Кодексу).

Дійсно, до обвинувального акта не долучено цивільні позови та розписку обвинуваченої про отримання їх копії. Однак сама по собі вказана обставина не свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам закону і не може бути перешкодою для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Таким чином, на думку колегії суддів, в ухвалі суду не наведені такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які б перешкоджали призначенню даного кримінального провадження до судового розгляду.

Отже, висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України є необґрунтованими, а тому правові підстави для його повернення прокуророві відповідно до п.3 ч.3 ст.314 КПК України, у суду першої інстанції були відсутні.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги прокурора, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 30 березня 2023 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0008391 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої за ч.2 ст.364-1, ч.2 ст.366 КК України, повернуто прокурору Голосіївської окружної прокуратури м. Києва для усунення недоліків - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :