490/3474/23 14.09.2023
н/п 1-кп/490/635/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/3474/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000233 від 14.02.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, неодружений, офіційно не працює, раніше судимий: 05.04.2023 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, попередньо домовився із невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) про спільне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 , шляхом його обману, використовуючи його похилий вік.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 13.02.2023 року близько 09 години 50 хвилин, невстановлена особа, діючи згідно із заздалегідь розробленим спільно з ОСОБА_3 планом, здійснила дзвінок на домашній номер телефону НОМЕР_1 , а в подальшому на мобільний номер НОМЕР_2 , які належать потерпілому ОСОБА_6 ..

В ході розмови, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), діючи згідно узгодженого спільного плану з ОСОБА_3 , ввівши потерпілого в оману, видаючи себе за лікаря, повідомила останньому, що його донька ОСОБА_7 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, в зв`язку з чим перебуває в лікарні та на її лікування необхідні грошові кошти. Усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_6 введений в оману та згоден передати грошові кошти, на проведення лікування доньки, невідома особа в телефонному режимі повідомила потерпілому про вигаданих працівників медичного закладу на ім`я яких необхідно написати заяви про передачу грошових коштів, згоду на проведення необхідних операцій, диктувала текст заяви та повідомила потерпілому, що найближчим часом до нього за місцем його проживання за грошовими коштами прийде інша особа, тобто ОСОБА_3 (представившись лікарем ОСОБА_8 ).

Таким чином, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено з окреме провадження) утримувала потерпілого ОСОБА_6 на постійному контролі шляхом довготривалої телефонної розмови, аж до моменту передачі грошових коштів, з метою недопущення здійснення перевірки останнім інформації стосовно дійсного перебування доньки ОСОБА_7 в лікарні.

В подальшому, цього ж дня, приблизно о 10:20 годині, згідно розробленого та узгодженого з невстановленою особою спільного плану, до місця проживання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , прибув ОСОБА_3 , який представившись лікарем, знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 3 300 доларів США, по курсу НБУ на загальну суму 120 681 гривень, які останній добровільно передав для лікування його доньки.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 120 681 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, попередньо домовився із невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) про спільне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_5 , шляхом її обману, використовуючи її похилий вік.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 26.02.2023 року близько 13 години 00 хвилин, невстановлена особа, діючи згідно із заздалегідь розробленим спільно із ОСОБА_3 планом, здійснила дзвінок на домашній номер телефону НОМЕР_3 , який належить потерпілій ОСОБА_5 ..

В ході розмови, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), діючи згідно узгодженого спільного плану з ОСОБА_3 , ввівши потерпілу в оману, видаючи себе за лікаря, повідомила останній, що її донька ОСОБА_9 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим перебуває в лікарні та на її лікування необхідні грошові кошти. Усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_5 введена в оману та згодна передати грошові кошти на проведення лікування доньки, невідома особа в телефонному режимі повідомила потерпілій про вигаданих працівників медичного закладу, на ім`я яких необхідно написати заяви про передачу грошових коштів, згоду на проведення необхідних операцій, диктувала текст заяви та повідомила потерпілій, що найближчим часом до неї за місцем її проживання за грошовими коштами прийде інша особа, тобто ОСОБА_3 ..

Таким чином, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) утримувала потерпілу ОСОБА_5 на постійному контролі шляхом довготривалої телефонної розмови, аж до моменту передачі грошових коштів, з метою недопущення здійснення перевірки останньою інформації стосовно дійсного перебування доньки ОСОБА_9 в лікарні.

В подальшому, цього ж дня, приблизно о 13 годині 30 хвилин, згідно розробленого та узгодженого з невстановленою особою спільного плану, до місця проживання потерпілої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , прибув ОСОБА_3 , який повідомив про те, що лікар чекає внизу біля будинку та, знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, отримав від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 800 доларів США, по курсу НБУ на загальну суму 29 256 гривень та 4000 гривень, які остання добровільно передала для лікування її доньки.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальний збиток на загальну суму 33 256 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, попередньо домовився із невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження) про спільне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , шляхом її обману, використовуючи її похилий вік.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 27.02.2023 року близько 17 години 00 хвилин, невстановлена особа, діючи згідно із заздалегідь розробленим спільно із ОСОБА_3 планом, здійснила дзвінок на домашній номер телефону НОМЕР_4 , який належить потерпілій ОСОБА_10 ..

В ході розмови, невстановлена особа (матеріали відносно якої иділено в окреме провадження), діючи згідно узгодженого спільного плану з ОСОБА_3 , ввівши потерпілу в оману, видаючи себе за лікаря, повідомила останній, що її донька ОСОБА_11 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим перебуває в лікарні та на її лікування необхідні грошові кошти. Усвідомлюючи, що потерпіла ОСОБА_10 введена в оману та згодна передати грошові кошти на проведення лікування доньки, невідома особа в телефонному режимі повідомила потерпілій про вигаданих працівників медичного закладу, на ім`я яких необхідно написати заяви про передачу грошових коштів, згоду на проведення необхідних операцій, диктувала текст заяви та повідомила потерпілій, що найближчим часом до неї за місцем її проживання за грошовими коштами прийде інша особа, тобто ОСОБА_3 (представившись лікарем).

Таким чином, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено в окреме провадження), утримувала потерпілу ОСОБА_10 на постійному контролі шляхом довготривалої телефонної розмови, аж до моменту передачі грошових коштів, з метою недопущення здійснення перевірки останньою інформації стосовно дійсного перебування доньки ОСОБА_11 в лікарні.

В подальшому, цього ж дня, приблизно о 17 годині 30 хвилин, згідно робленого та узгодженого з невстановленою особою спільного плану, до місця проживання потерпілої ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_4 , прибув ОСОБА_3 , який представившись лікарем, знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, отримав від ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 87 000 гривень, які остання добровільно передала для лікування її доньки.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на суму 87 000 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 , у невстановлений під час досудового розслідування дату, час та місці, попередньо домовився із невстановленою в ході досудового розслідування особою (матеріали відносно якої виділено ь окреме провадження) про спільне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_12 , шляхом його обману, використовуючи його похилий вік.

Реалізуючи спільний злочинний корисливий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, 28.02.2023 року близько 16 години 30 хвилин, невстановлена особа, діючи згідно із заздалегідь розробленим спільно із ОСОБА_3 планом, здійснила дзвінок на домашній номер телефону НОМЕР_5 , який належить потерпілому ОСОБА_12 ..

В ході розмови, невстановлена особа (матеріали відносно якої ділено в окреме провадження), діючи згідно узгодженого спільного плану з ОСОБА_3 , ввівши потерпілого в оману, видаючи себе за лікаря, повідомила останньому, що його донька ОСОБА_13 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, у зв`язку з чим перебуває в лікарні та на її лікування необхідні грошові кошти. Усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_12 введений в оману та згоден передати грошові кошти на проведення лікування доньки, невідома особа в телефонному режимі повідомила потерпілому про вигаданих працівників медичного закладу, на ім`я яких необхідно написати заяви про передачу грошових коштів, згоду на проведення необхідних операцій, диктувала текст заяви та повідомила потерпілому, що найближчим часом до нього за місцем його проживання за грошовими коштами прийде інша особа, тобто ОСОБА_3 (представившись лікарем ОСОБА_8 ).

Таким чином, невстановлена особа (матеріали відносно якої виділено окреме провадження), утримувала потерпілого ОСОБА_12 на постійному контролі шляхом довготривалої телефонної розмови, аж до моменту передачі грошових коштів, з метою недопущення здійснення перевірки останнім інформації стосовно дійсного перебування доньки ОСОБА_13 в лікарні.

В подальшому, цього ж дня, приблизно о 17 годині 00 хвилин, згідно розробленого та узгодженого з невстановленою особою спільного плану, до місця проживання потерпілого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_5 , прибув ОСОБА_3 , який представившись лікарем, знаходячись у приміщенні вищевказаної квартири, отримав від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 60 000 гривень, які останній добровільно передав для лікування його доньки.

В подальшому, цього ж дня, через 15 хвилин після того, як ОСОБА_3 покинув місце проживання потерпілого, невстановлена в ході досудового розслідування особа (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), знову здійснила дзвінок на домашній номер телефону, який належить потерпілому ОСОБА_12 та представившись лікарем повідомив, що грошових коштів в сумі 60 000 гривень, які останній передав нібито його помічнику, буде замало та необхідно надати ще, після чого до місця проживання потерпілого ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_5 , знову прибув ОСОБА_3 , якому потерпілий добровільно передав грошові кошти в сумі 70 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_3 , утримуючи грошові кошти при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальний збиток на загальну суму 130 000 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, винним себе визнав повністю та суду пояснив, що в одній із груп "Telegram" каналу йому написала раніше невідомі йому особи та запропонували роботу, на що він погодився, оскільки з їх слів все було законно. Дана робота полягала у тому, що вони скидали йому в "Telegram" адресу місця проживання, прізвище, ім`я, по-батькові особи та суму грошей, яку необхідно було забрати. За що саме треба було забирати ці гроші, йому не повідомляли. Коли йому скидували адресу місця проживання потерпілої особи, він викликав таксі та, перебуваючи на зв`язку з особами, з якими він співпрацював, приїжджав до зазначеної адреси. Потім, приходив до потерпілих та забирав у них певну суму грошей, після чого залишав їх місце проживання. Отримані грошові кошти перераховував на картковий рахунок невідомих осіб за відрахуванням своєї суми винагороди за роботу. Вказані події мали місце у лютому місяці 2023 року на території Центрального району м.Миколаєва. У випадку з потерпілою ОСОБА_5 , підтвердив покази останньої надані у судовому засіданні, та зазначив, що його сума винагороди у даному випадку складала 20 000 гривень. У вчиненому щиро кається та планує у подальшому відшкодувати завдану шкоду потерпілим.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що більш точної дати вже не пам`ятає, приблизно перед обідом їй зателефонували та повідомили про те, що її донька потрапила у дорожньо-транспортну пригоду та необхідно готувати гроші. Від отриманої звістки вона перебувала у шоковому стані. Потім їй зателефонували та сказали відкрити вхідні двері, що вона і зробила. Вона побачила чоловіка, який був схожий на обвинуваченого ОСОБА_3 , та з ним був ще один чоловік. Вона віддала грошові кошти в сумі 800 доларів США та 4000 гривень, і вони пішли.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За результатами судового розгляду суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому діянь, передбачених ч.2 ст.190 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого у інкримінованих йому діяннях, слід зазначити наступне.

Так, згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000233 від 14.02.2023 року, протиправними діями ОСОБА_3 потерпілим була завдана матеріальна шкода, а саме: ОСОБА_6 - 120 681 гривень; ОСОБА_5 - 33 256 гривень; ОСОБА_10 - 87 000 гривень; ОСОБА_12 - 130 000 гривень.

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, що завдало значної шкоди потерпілому, та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до примітки 2 до статті 185 КК України, у статтях 185, 186, 189 та 190 цього Кодексу значна шкода визнається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Так, з 1 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 2684 гривень, розмір податкової соціальної пільги складе 1342,00 гривень (50% розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом на 1 січня).

Тобто, станом на дату вчинення кримінального правопорушення (в лютому 2023 року) податкова соціальна пільга складала 1342,00 гривень.

Шахрайство вважається таким, що завдало значної шкоди потерпілому, якщо її розмір на дату вчинення кримінального правопорушення (в лютому 2023 року) складає від 134200 до 335500 гривень.

З врахуванням наведеного, суд вважає, що така кваліфікуюча ознака, як значна шкода підлягає виключенню, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 слід кваліфікувати:

- за епізодом від 13.02.2023 року - за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб;

- за епізодами від 26.02.2023 року, 27.02.2023 року, 28.08.2023 року - за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, його особу, а саме те, що він на момент вчинення вказаних кримінальних правопорушень був не судимим, засуджений вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.04.2023 року за вчинення аналогічного корисливого злочину (вчиненого 03.03.2023 року), неодружений, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївського обласного центру психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради лікування у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не проходив, за медичною допомогою не звертався, як обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, обставиною, що обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Згідно досудової доповіді, складеної Заводським районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з урахуванням інформації, що характеризує особистість ОСОБА_3 , його спосіб життя, відсутність кримінального минулого, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення особи можливе без позбавлення волі.

Вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.04.2023 року ОСОБА_3 засуджений за ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік та покладено обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.03.2018 року по справі №754/2749/17 та від 10.07.2018 року по справі №545/3663/16-к, у разі, коли особа щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається, а за таких умов кожний вирок виконується самостійно.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.04.2023 року відносно ОСОБА_3 слід виконувати самостійно.

Таким чином, суд, з урахуванням особи обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, що вказує на усвідомлення ним протиправності своїх дій та бажання стати на шлях виправлення, приходить до висновку, що призначення покарання без ізоляції від суспільства із застосуванням ст.75 КК України, буде достатнім і необхідним видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів та буде відповідати принципам розумності та справедливості і мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.190 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати відсутні.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 /два/ роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 /двох/ років з дня проголошення вироку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.04.2023 року - виконувати самостійно.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 10.03.2023 року на тимчасово вилучене майно: банківську карту "Укрсімбанк" НОМЕР_6 ; банківську карту "Укрсімбанк" НОМЕР_7 ; банківську карту "Альфа банк" НОМЕР_8 ; банківську карту "Приватбанк" НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки "Хуавей", чорного кольору; планшет марки "NOMI LIBA4 LTE", чорного кольору; планшет марки "Prestigio WIZE 3171 3 G", чорного кольору; чоловічу куртку чорного кольору.

Речові докази:

- банківську карту "Укрсімбанк" НОМЕР_6 , яку поміщено до спец пакету №WAR1115094, банківську карту "Укрсімбанк" НОМЕР_7 , яку поміщено до спец пакету №WAR1115090, банківську карту "Альфа банк" НОМЕР_8 , яку поміщено до спец пакету №WAR1115089, банківську карту "Приватбанк" НОМЕР_9 , яку поміщено до спец пакету №WAR1115088, мобільний телефон марки "Хуавей", чорного кольору, який поміщений до спец пакету №ВУМ1002814, планшет марки "NOMI LIBA4 LTE", чорного кольору, який поміщений до спец пакету №SUD2001802, планшет марки "Prestigio WIZE 3171 3 G", чорного кольору, який поміщений до спец пакету №SUD3033049, чоловічу куртку чорного кольору, яку поміщено до спец пакету №WAR1770583, та передані до кімнати речових доказів ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області - повернути за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1