ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1924/23 Справа № 210/516/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000850 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 , на вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дмитрівка Новоайдарського району Луганської області, громадянина України, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з середньою загальною освітою, раніше не судимого, офіційно працевлаштованого на посаді водія вантажних автомобілів у ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

визнано винним за ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначено покарання у вигляді 6 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

За вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за вчинення злочину при наступних обставинах.

21 листопада 2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин водій ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (концентрація етилового спирту у крові 2,82 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи технічно справним вантажним автомобілем «VOLVO FM 84 FR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 належить ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», рухався в світлий час доби, з необмеженою видимістю та оглядовістю проїзної частини, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Нікопольське шосе в Металургійному районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з боку вул. Об`їзна дорога в напрямку пр. Металургів.

У вищевказаний час, тобто 21 листопада 2021 року приблизно о 12 годині 50 хвилин в зустрічному напрямку по вказаній проїзній частині рухався автомобіль «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який належить останньому згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , разом із пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка перебувала на передньому пасажирському сидінні.

Надалі під час зближення водій ОСОБА_10 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно-небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, не врахував дорожню обстановку, в наслідок чого в районі електроопори без № по вул. Нікопольське шосе Металургійного району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не впорався з керуванням вантажним автомобілем «VOLVO FM 84 FR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час чого виїхав на зустрічну смугу для руху, де допустив лобове зіткнення передньою лівою частиною керованого ним автомобілю із передньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який рухався у зустрічному йому напрямку.

Своїми діями ОСОБА_10 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3. б), 2.9. а), 12.1., Правил дорожнього руху.

Порушення вимог п.п. 12.1. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої водій автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: чотири рани - в лобній області по середній лінії, на спинці носа, на верхньому повіці лівого ока, в лівій виличній ділянці, множинні садна в щічній області праворуч, на верхній та нижній губах, на підборідді; закриті переломи кісток носу; синець на передньо - внутрішній поверхні лівого плеча у середній третині; забита рана на тильній поверхні лівої кисті; три забитих рани: на тильній поверхні правої кисті та основної фаланги третього пальця правої кисті, садно на передній поверхні лівого колінного суглобу, крововиливи у м`які покривні тканини голови в лобній області; крововиливи під м`якими мозковими оболонками обох півкуль головного мозку та мозочка на конвекситальній базальній поверхнях; множинні дрібнокрапкові та петехіальні крововиливи у товщу сірої та білої мозкової речовини обох півкуль головного мозку та мозочка; в плевральних порожнинах рідка буро-червона кров в об`ємі до 2000 мл.; розрив серцевої сумки на передній поверхні; розрив із крововиливом правого вушка серця; повні косо-поперечні переломи1-10 ребер праворуч по середньо - ключичній лінії, ліворуч 1-10 ребер по середньо - ключичній лінії з ушкодженням пристінкової плеври.

Усі виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя у момент спричинення та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_5 близько о 12 год. 50 хв. від сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, супроводжувалися переломами кісток скелету та ускладнилися розвитком травматичного шоку.

Також внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синець лобової області, закриті переломи правої та лівої великогомілкової кісток. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби.

Крім цього, внаслідок вказаної дорожньо- транспортної пригоди потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду на загальну суму 37019,78 грн.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В своїй апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_10 , не оспорюючи правильність кваліфікації дій та вину обвинуваченого просить вирок скасувати в частині призначеного покарання. Зауважує, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст. 69-1 КК України при призначенні обвинуваченому покарання. Крім того, звертає увагу, що в даному кримінальному провадженні наявні підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання, адже потерпілі надали до суду заяви про те, що вони не заперечували проти застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України. Просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та постановити новий, яким призначити ОСОБА_10 покарання в мінімальних межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто вирок має ґрунтуватися на зібраних доказах, повністю та всебічно досліджених та правильно оцінених судом, а висновки про подію кримінального правопорушення, про винуватість або невинуватість обвинуваченого у вчиненні злочину та інші істотні питання, які виникли у кримінальному провадженні, мають з достовірністю випливати з матеріалів провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_10 у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими та відповідають фактичним обставинам провадження, в апеляційному порядку не оскаржуються.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого, який просив пом`якшити обвинуваченому покарання, застосувавши ст. 69 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції враховував те, що обвинувачений одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , офіційно працевлаштований на посаді водія вантажних автомобілів у ТОВ «Онур Конструкціон Інтернешнл», раніше не судимий, вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий, перебував у стані алкогольного сп`яніння, керуючи вантажним автомобілем, що потягло за собою тяжкі наслідки у вигляді загибелі потерпілого та завдання середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій, на місці ДТП будь-яку допомогу потерпілим не надав, матеріальну шкоду потерпілій відшкодував частково, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебував і не перебуває, за місцем роботи характеризувався позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, цивільний позов визнав в повному обсязі; відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, які його пом`якшують, зокрема: щире каяття.

За висновком органу пробації від 14.04.2022 року, складеного відносно ОСОБА_10 , виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не становить високої небезпеки для суспільства.

Разом з тим, суд звернув увагу і на те, що обвинувачений ОСОБА_10 перебував у стані алкогольного сп`яніння, дана обставина безсумнівно підвищує суспільну небезпечність, порушуючи ПДР скоїв ДТП, що призвело до незворотних тяжких наслідків у вигляді смерті людини, а тому суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодужується і колегія суддів, що застосування до нього положень ст. 69 КК України, на чому наполягає сторона захисту, є неможливим.

Так само колегія суддів не знаходить підстав для застосування правових положень ст. 69-1 КК України виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Імперативним положенням даної норми є неможливість призначення покарання більшого від двох третин максимального строку покарання.

Як вбачається з санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України вона передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 визначив покарання в середніх межах санкції, при цьому формально дотримався положень ст. 69-1 КК України.

З огляду на викладене обвинуваченому ОСОБА_10 призначено необхідне і достатнє покарання у виді позбавлення волі в середніх межах санкції ч. 3 ст. 286-1 КК України.

В апеляційній скарзі наведено всі ті обставини, що були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_10 покарання.

Додаткових, нових обставин, які б вплинули на обґрунтованість вимог апелянта, останнім не вказано і апеляційним судом не встановлено.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На переконання апеляційного суду, вказані вимоги закону судом першої інстанції виконано. Попри ряд перелічених апелянтом обставин, слід зауважити на тому, що ОСОБА_10 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив тяжкий злочин, за який передбачено покарання у виді від 5 до 10 років позбавлення волі, наслідком злочину стала смерть людини.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне в задоволенні апеляційних вимог відмовити, а вирок суду першої інстанції залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 ,залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 березня 2023 року відносно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом трьох місяців з моменту отримання копії рішення суду.

Судді: