ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 761/19610/22

провадження № 51-2828 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001083, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Києва, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 309 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року ОСОБА_6 засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 309 КК України у виді арешту на строк 6 місяців; за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік

6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 цього Кодексу.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у провадженні.

За обставин, викладених у вироку, ОСОБА_6 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 червня 2022 року, у невстановленому місці та за невстановлених обставин, незаконно придбав у невстановленої особи без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс; особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, - псилоцин; психотропну речовину, обіг якої заборонено і стосовно якої допускаються виключення деяких заходів контролю - альпразолам та почав зберігати за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 без мети збуту.

У подальшому, в цей же день, приблизно об 11 год 45 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 100, був зупинений працівниками поліції, де в ході проведення обшуку особи в порядку ст. 298-2 КПК України, у ОСОБА_6 виявлено та вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою в перерахунку на висушену речовину 8,67 г, який останній незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

20 червня 2022 року, в період часу з 15 год 36 хв. по 16 год 02 хв., під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 працівниками поліції виявлено та вилучено

3 блістери з рожевими пігулками, в яких міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено, і стосовно якої допускаються виключення деяких засобів контролю - альпразолам, загальною масою 0,0125 г, один металевий пристрій срібного кольору для подрібнення (гріндер) з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 0,21 г, саморобний пристрій для паління з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 2,904 г, електронні ваги з нашаруваннями особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 0,058 г, речовину рослинного походження зеленого кольору, яка являється особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 0,87 г, які ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту. Загальна маса канабісу, вилученого в ході проведення обшуку ОСОБА_6 та за місцем проживання, становить 9,808 г.

Крім цього, 20 червня 2022 року, в період часу з 15 год 36 хв. по 16 год 02 хв., під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 працівниками поліції виявлено та вилучено полімерний пакет з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, - псилоцин, масою 0,407 г, яку ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав без мети збуту.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 .

Вимоги касаційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

В обгрунтування зазначає, що суд апеляційної інстанції, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, застосував положення ч. 2 ст. 394 КПК України щодо особливостей апеляційного оскарження окремих судових рішень, не врахувавши, що ці особливості не стосуються можливості оскарження з інших підстав, не вказаних у вказаній статті. У поданій апеляційній скарзі прямо зазначалося, що апелянт не оспорює фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень та просить змінити вирок місцевого суду виключно у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, пов`язаним з неправильною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_6 .

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданніпрокурор підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити.

Від засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 надійшли клопотання про проведення касаційного розгляду за їх відсутності.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та викладені у скарзі доводи, касаційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема,істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК України).

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. Аналогічні положення містяться в ст. 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Разом з тим, ч. 2 ст. 24 КПК України гарантовано право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судове рішення є актом реалізації судової влади. Якість судового рішення - це один із основних критеріїв ефективності правосуддя. Судове рішення високої якості - це рішення, яке досягає правильного результату - наскільки це дозволяють надані судді матеріали - у справедливий, швидкий, зрозумілий та недвозначний спосіб. Оцінка якості кожного рішення повинна здійснюватися тільки через використання права оскарження, установленого законом.

Ухвала апеляційного суду - це рішення вищого суду стосовно законності й обґрунтованості вироку, ухвали, що перевіряються в апеляційному порядку. Вона повинна відповідати тим же вимогам, що і вирок суду першої інстанції, тобто бути законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Законність ухвали апеляційного суду - це її сувора відповідність приписам матеріального та процесуального права. Законною може бути лише та ухвала суду апеляційної інстанції, яка постановлена при неухильному дотриманні процесуального закону на всіх стадіях кримінального процесу.

Проте, на переконання суду касаційної інстанції, оскаржувана ухвала апеляційного суду не відповідає цим вимогам.

Зі змісту вказаної ухвали убачається, що апеляційний суд на підставі положень ч. 4 ст. 399 КПК України ухвалив рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 21 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 . При цьому, в обґрунтування зазначив, що прокурор оскаржує вирок з підстав, з яких він не може бути оскарженим згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України, оскільки суд першої інстанції розглянув дане кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, тобто без дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

Також, суд апеляційної інстанції вказав, що місцевий суд, розглядаючи кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, який визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні, погодився з його кваліфікацією, а прокурором не було висловлено жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Частиною 2 ст. 394 КПК України передбачено, що судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

Як видно зі змісту ухвали апеляційного суду, суддя, пославшись на те, що прокурором оскаржено вирок виключно з підстав, з яких судове рішення відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України не може бути оскаржено, відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора згідно з положеннями ч. 2 ст. 394 КПК України.

При цьому поза увагою апеляційного суду залишилося те, що в апеляційній скарзі прокурор наводив доводи щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не погоджувався з кваліфікацією дій ОСОБА_6 , зокрема з їх правовою оцінкою.

25 липня 2017 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) постановив рішення у справі «Ростовцев проти України», яке набуло статусу остаточного 25 жовтня 2017 року, щодо порушення ст. 2 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, що полягає в порушенні національними судами суті права заявника на подання апеляційної скарги.

Це судове рішення мотивовано тим, що апеляційна скарга заявника стосувалася питання правової кваліфікації дій, у вчиненні яких він зізнався (п. 32). ЄСПЛ у п. 33 рішення зазначив, що апеляційний суд прямо посилався на правову кваліфікацію дій заявника як на одну з підстав неможливості оскарження вироку, а Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ погодився з його висновками.

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що позиція національних судів у кримінальній справі заявника прямо суперечить тлумаченню відповідних положень законодавства Урядом України і наведеній практиці, згідно з якою поняття «обставини», використане під час відповідного провадження на національному рівні, поширюється лише на фактичні обставини справи та не містить їхньої кримінально-правової кваліфікації. На думку Європейського Суду, не можна стверджувати, що заявник повинен був передбачати, що, не оспорюючи фактів, установлених у судовому засіданні, він відмовився від можливості оскарження обвинувального вироку щодо себе, якщо він вважав правову кваліфікацію своїх дій неправильною.

Водночас, відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18), національне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 394 КПК України, встановлює обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише на підставі заперечення обставин, які ніким не оспорювалися і дослідження яких суд визнав недоцільним. Право на оскарження рішення суду на підставі неправильної кваліфікації дій указаним Кодексом не обмежується. Тобто норми КПК України не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема, й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 349 КПК України і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.

За таких обставин Суд вважає, що вирок місцевого суду, ухвалений в порядку ч. 3

ст. 349 КПК України, може бути оскаржений в апеляційному порядку у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченої особи, а тому рішення суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставах, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, є необґрунтованим.

Аналогічний висновок зробив Верховний Суд у постановах від 19 грудня 2018 року в справі № 730/811/17, 16 жовтня 2019 року в справі № 447/1479/18, 29 жовтня 2019 року в справі № 486/528/18, 31 жовтня 2019 року в справі № 484/555/17, 27 листопада 2019 року в справі № 211/5318/18, 21 січня 2021 року в справі № 165/2663/19, 15 лютого 2023 року в справі № 711/4047/22.

Таким чином на стадії прийняття апеляційної скарги суд апеляційної інстанції допустив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для його скасування.

З урахуванням викладеного, касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала апеляційного суду скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно урахувати викладене та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури задовольнити.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001083,скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3