Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/689/21
Провадження № 1-кп/506/16/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2023с.м.т.Окни

17 серпня 2023 року Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши в залі судового засідання у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 28.09.2020 року за №0000052 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Чорна Красноокнянського району Одеської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працює, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст.28 , ч.1 ст.122 КК України,

за участю сторони обвинувачення

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

сторони захисту

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

27 вересня 2020 року близько 16.00 год. особа, відносно якої справа виділена в окреме провадження, та ОСОБА_4 прибули на територію біля «Чорнянського водосховища», яке розташоване у 2,5 км у північно-східному напрямку від с.Чорна Окнянської ОТГ Подільського району Одеської області, де вже перебував ОСОБА_6 .. Між ОСОБА_6 та особою, відносно якої справа виділена в окреме провадження, виникла .сварка на ґрунті особистих неприязних стосунків, в ході якої вказана особа нанесла ОСОБА_6 один удар в обличчя, від якого той присів на ліве коліно, після чого до ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_4 та, реалізовуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілому правою ногою один удар в область плеча зліва, після чого ОСОБА_4 та особа, відносно якої справа виділена в окреме провадження, групою осіб, без попередньої змови між собою, з особистих мотивів, через неприязні відносини, умисно нанесли декілька ударів руками та ногами по голові та тулубу ОСОБА_6 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку та синця на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також закритий перелом лівої ключиці, яке відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав і повідомив, що у той день він з ОСОБА_8 на автомобілі останнього проїздили поряд зі ставком, який розташований за с.Чорна і у них з ОСОБА_8 виникла розмова з приводу того, що ОСОБА_9 , який нібито орендує цей ставок, неправильно поводе себе з їх дітьми, які приходять на ставок порибалити та покупатися (погрожує їм, виганяє, б`є скляні пляшки у воді, стріляє над головами). У цей час вони побачили ОСОБА_10 , який стояв на березі. ОСОБА_11 запропонував поговорити з ним, але він відмовився і залишився у машині, а ОСОБА_11 пішов до ОСОБА_12 .. Як розпочалася бійка між ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , він не помітив, але коли побачив, то побіг їх розбороняти. Він їх розбороняв, і йому від когось теж дісталося. Він особисто ОСОБА_10 не бив, а лише розбороняв. Там також був ОСОБА_14 . Він не втручався, лише кричав, щоб припинили бійку. Коли він розборонив ОСОБА_15 та ОСОБА_10 , останній відбіг до вагончика і кричав, що їх перестріляє і він був, на його думку, якийсь неадекватний, схожий на наркомана. Після цього інциденту вони з ОСОБА_8 поїхали додому.

Потерпілий ОСОБА_6 суду повідомив, що він на той час оформлював документи на оренду ставока неподалік с.Чорна і в той день з іншими чоловіками, в тому числі з ОСОБА_16 , виконували біля ставка деяку роботу. Інші вже пішли, а вони з ОСОБА_17 стояли і розмовляли. У цей час під`їхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_11 , який, на його думку, був у стані алкогольного сп`яніння, і одразу почав кричати, що він буде ловити рибу, де захоче. Він зробив йому зауваження, що спочатку треба хоча б привітатися, а потім щось вимагати, і тоді той поліз до нього битися- вдарив його в обличчя. Він схопив ОСОБА_15 за одяг, почав оборонятися, і, ухиляючись від чергового удару, присів, потягнувши ОСОБА_15 за одяг. У цей момент підбіг ОСОБА_18 , який, на його думку, також був у стані алкогольного сп`яніння, і ногою, якось ззаду, вдарив його у ліве плече. У нього близько 7 років тому це плече було травмоване була зламана ключиця та вставлений титановий стержень . Тому від удару ОСОБА_19 він відчув різкий біль, йому стало погано, рука заніміла і він почав відходити до вагончика, а ОСОБА_18 і ОСОБА_11 вже разом продовжували наносити йому удари і руками, і ногами по тулубу та по голові, допоки він не відійшов до вагончика і тоді вони припинили побиття. ОСОБА_20 вже чоловік старшого віку і тому він не втручався у бійку, лише кричав, щоб ОСОБА_11 та ОСОБА_18 припинили бійку. До цієї бійки у нього з ОСОБА_8 та ОСОБА_21 ніколи не було ніяких відносин, хіба що за декілька років до цього він насварив нібито їх дітей, які незаконно на ставку ловили раків.

Свідок ОСОБА_22 суду повідомив, що в той день він був на ставку, де виконував деяку роботу і після закінчення роботи він стояв і розмовляв з ОСОБА_23 .. У цей час неподалік зупинилася машина, з якої вийшов ОСОБА_11 , який, на його думку, був у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_11 почав сварку з ОСОБА_13 , а потім почав бити останнього. ОСОБА_9 оборонявся, вони шарпали один одного за одяг. У цей час із автомобіля, з якого вийшов ОСОБА_11 , вийшов ОСОБА_24 ( як пізніше йому стало відомо ) який, на його думку, також був випивший, обійшов позад нього біля шлагбауму і вдарив ОСОБА_10 , який був до нього повернутий спиною, якось збоку ногою в плече. ОСОБА_9 упав і тоді ОСОБА_18 та ОСОБА_11 вдвох почали бити ОСОБА_10 , але той якось відійшов чи відповз до вагончика, і ті припинили побиття. Він же в свою чергу не втручався, бо він не такий молодий і здоровий, як хлопці, але він кричав їм, щоб вони негайно припинили бійку. Такі ж пояснення він давав і на слідчому експерименті, у присутності понятих.

Свідок ОСОБА_25 суду повідомила, що вона разом зі своїм чоловіком була запрошена як понята при проведенні слідчого експерименту і з ОСОБА_13 , і з ОСОБА_16 і вона пам`ятає, що останній розказував про побиття ОСОБА_10 двома чоловіками . Подробиць вона вже не пам`ятає, але те , що ОСОБА_26 розказував , що ОСОБА_6 били саме два чоловіка, вона чітко пам`ятає.

Судом також були досліджені письмові докази:

- витяг з ЄРДР від 28 вересня 2020 року №0000052, згідно з яким на підставі заяви ОСОБА_6 від 27.09.2020 року, була внесена інформація про те, що 27.09.2020 року близько 16.00 г біля «Чорнянського водосховища» за межами с.Чорна Окнянського району йому ОСОБА_27 та ОСОБА_4 були нанесені тілесні ушкодження / а.с.176 -177/;

- протокол прийняття заяви від ОСОБА_6 від 27 вересня 2020 року про його побиття на «Чорнянському водосховищі» ОСОБА_28 та чоловіком на прізвисько « ОСОБА_29 » і свідком цих подій був ОСОБА_22 / а.с. 182/, при цьому ОСОБА_18 не заперечував, що його іноді називають « ОСОБА_29 ».

- протокол огляду місця події від 27 вересня 2020 року, з фототаблицями, де була оглянута ділянка біля «Чорнянського водосховища» і в ході огляду була вилучена футболка з плямами бурого кольору, схожими на кров /а.с.183-185/, яка у подальшому була визнана речовим доказом /а.с.189/.

- протокол слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_6 , з фототаблицями, де останній показує і розказує, як саме наносили йому тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_18 і ці пояснення відповідають тим, які потерпілий давав у судовому засіданні /а.с.191- 199/.

- протокол слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 з фототаблицями, де останній показує і розказує, як саме наносили ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_11 та ОСОБА_18 / а.с.240-246/

При цьому свідок суду повідомив, що він на досудовому розслідуванні при проведенні слідчого експерименту давав такі ж пояснення, як і в судовому засіданні ,але чому у протоколі не зазначено більш точного відображення тих подій, йому невідомо, при цьому він як стверджував на досудовому розслідуванні, так підтверджує і у суді, що ОСОБА_10 били і ОСОБА_11 , і ОСОБА_18 , і дії останнього точно не були схожі на припинення бійки, яку почав саме ОСОБА_30 .

Згідно висновку експерта №79 від 30.06.2021 року у ОСОБА_6 при зверненні були виявлені закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку, підшкірна гематома лівого нижнього повіка, закритий повторний перелом лівої ключиці у с/3 зі зміщенням уламків. Вказані ушкодження утворилися від дій тупих предметів, індивідуальні особливості яких у пошкодження не відобразилися.

Не виключено, що ці ушкодження могли утворитися за обставин, на які вказує підекспертний і могли бути спричинені 27 вересня 2020 року.

Закрита черепно-мозкова травма у формі струсу головного мозку та синець обличчя складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень і оцінюються разом, спричинили розлад здоров`я строком понад 6 днів, але не більше трьох тижнів (21 день). За цими критеріями, згідно п.2.3.3 і п.4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Закритий перелом лівої ключиці спричиняє тривалий розлад здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно з п.2.2.2 «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995 р.), відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Враховуючи характер та локалізацію вищевказаних ушкоджень, слід вважати, що їх утворення одномоментно, в умовах падіння з положення стоячи ( з висоти власного зросту) є малоймовірним, за виключенням ушкодження ключиці, що і було з`ясовано про допиті судово-медичного експерта ОСОБА_31 у судовому засіданні. Разом з тим, ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці могло утворитися як при прямому ударі у ділянку плеча, так і при падінні /а.с. 206-208/.

При цьому жодних даних про те, що потерпілий під час подій падав з висоти власного зросту, матеріали кримінального провадження не містять і сторони судового провадження у суді про такі обставин не повідомляли.

Ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2021 року було надано дозвіл на використання у кримінальному провадженні за №0000052 доказів, зібраних у ході досудового розслідування кримінального проступку за ч.2 ст.125 КК України /а.с. 224-225/.

Приведений об`єм доказів суд визнає достатнім, самі докази допустимими, у зв`язку з чим вважає за можливе покласти їх в основу вироку відносно обвинуваченого.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, вчиненому групою осіб без попередньої змови між собою, доведена повністю, і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.28,ч.1 ст.122 КК України.

При цьому суд вважає, що невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 , своєї вини в інкримінованому злочині є лише бажанням уникнути відповідальності за скоєне.

Так, потерпілий ОСОБА_6 з самого початку давав послідовні пояснення з приводу всіх осіб, причетних до його побиття.

При цьому одразу потерпілий чітко, покроково, послідовно зазначав дії кожної особи і обвинуваченого, і особи, відносно якої справа виділена в окреме провадження. Крім того , потерпілий чітко зазначив, що у момент ,коли йому був завданий удар в плече ,вони з ОСОБА_8 стояли один напроти одного, при цьому він тримав ОСОБА_15 за одяг і тому ОСОБА_11 просто не зміг би вдарити його ногою в плече. При цьому показання потерпілого співпадають із показаннями свідка ОСОБА_32 очевидця вказаних подій.

Посилання ж обвинуваченого ОСОБА_4 , що свідки були підкуплені потерпілим, суд не бере до уваги та вважає це маніпулятивним способом захисту обвинуваченого за надуманими ним же обставинами, так як свідки давали пояснення під присягою, будучи попередженими про кримінальну відповідальність. Більше того, судом встановлено ,що ні потерпілий, ні свідки не були знайомі з обвинуваченим, між ними та обвинуваченим не було будь-яких неприязних відносин і тому обмовляти обвинуваченого у них підстав не було.

Що стосується посилання обвинуваченого на те, що і побиття ОСОБА_10 як такого і не було, а ключиця у останнього було травмовано давно і це було лише приводом для звернення в поліцію ,то це спростовується висновком судово-медичної експертизи щодо дати отримання ОСОБА_33 тілесних ушкоджень.

Зазначена позиція суду щодо перевірених судом доказів узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України» вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» і така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11 вересня 2021 року, відповідно до якого свідку ОСОБА_34 було пред`явлено для впізнання фото чотирьох осіб, то, усупереч вимогам ч. 1 ст. 228 КПК України, зазначений протокол не містить чітких прикмет, ознак чи їх сукупності, за якими свідок ОСОБА_35 упізнав саме ОСОБА_4 ; до того ж, вказані фото не пронумеровані, зображення нечіткі і інформації (довідки тощо ), що на вказаний фотографії зображений саме ОСОБА_4 , до вказаного протоколу не долучено.

Тому вказаний протокол не може бути прийнятій як належний та допустимий доказ, так як вказана слідча дія проведена із порушенням норм КПК України.

Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує, що на одному із фото (третьому з ліва направо, другому з право наліво) його фотографія.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дотримання цієї вимоги виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду та забезпечує реалізацію таких засад кримінального провадження, як верховенство права, законність, презумпція невинуватості, забезпечення доведеності винуватості та право на захист.

Таким чином, перевірка судом вищеозначених доказів дозволяє суду зробити висновок про доведеність вини обвинуваченого у встановленому у судовому засіданні об`ємі.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, що відносяться згідно ч.4 ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів; також повною мірою вивчена особа обвинуваченого.

Судом, відповідно до ст.66 КК України, беруться до уваги обставини, які пом`якшують відповідальність обвинуваченого. Так, обвинувачений ОСОБА_4 , позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судимий.

Обставин, які обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 , немає.

Судом прийнято до уваги висновок органу пробації щодо середнього ризику повторного кримінального право порушення та середнього ризику небезпеки для суспільства, про що зазначено у досудовій доповіді про обвинуваченого ОСОБА_4 , складеною органом пробації відповідно до положень ст.314-1 КПК України.

Статтями 50 і 65 КК передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання, суд дає оцінку всім обставинам даного кримінального провадження, враховуючи при цьому фактичні обставини справи, суспільну небезпеку скоєних кримінальних правопорушень характер та тяжкість вчинених злочинів, спосіб його вчинення, беручи до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», керуючись вимогами кримінального закону і передбачених цим законом санкцій, проаналізувавши докази кримінального провадження з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності.

Тому суд, із врахуванням ступеню тяжкості скоєного злочину, даних про особу обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити у в межах санкцій ч.1 ст. 122 КК України у виді обмеження волі, при цьому, враховуючи все вище викладене, а також беручи до уваги позицію прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення останнього можливо досягти без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку та з покладенням на нього відповідних обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 , п.п. 2, 4 ч.3 ст. 76 КК України, що, на думку суду, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд, відповідно до ст.100 КПК України, вважає, що речовий доказ футболку білого кольору - слід повернути власнику потерпілому ОСОБА_6 .

Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 до особи, відносно якого справу відділено в окреме провадження і зупинено у зв`язку з перебуванням вказаної особи на військовій службі за призивом на час мобілізації на особливий період, та до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то суд прийшов до такого.

Відповідно до ст.1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За таких обставин, цивільний позов може бути розглянутий лише у разі ухвалення обвинувального вироку, який набере законної сили , як щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , так і щодо особи, відносно якого справу відділено в окреме провадження і зупинено у зв`язку з перебуванням вказаної особи на військовій службі за призивом на час мобілізації на особливий період.

При цьому, під час розгляду справи щодо вищевказаної особи після відновлення провадження цей позов також не може бути розглянутий, так як він пред`явлений і до ОСОБА_4 , який у судовому провадженні щодо вказаної особи не буде мати процесуального статусу обвинуваченого та будь- якого іншого процесуального статусу.

За таких обставин, єдино правильним процесуальним рішенням, на думку суду, буде виділення вказаного позову для розгляду у порядку цивільного судочинства, зупинивши у подальшому провадження по вказаній цивільній справі на підставі п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст. 122 КК України та призначити покарання у виді 2 / двох / років обмеження волі.

Згідно із ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та покласти на нього обов`язки згідно із п.п.1,2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) пройти пробаційну програму «Подолання агресивної поведінки».

Речовий доказ футболку білого кольору - повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Подані прокурором до суду матеріали кримінального провадження №0000052 зберігати разом зі справою протягом всього часу зберігання.

На вирок може бути подана апеляція до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області протягом 30 діб з моменту проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі її подання, якщо його не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, а іншим учасникам судового провадження роз`яснити, що вони мають право отримати його копію в суді.

Суддя ОСОБА_1