Справа № 442/2581/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/570/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року у місті Львові

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року задоволено клопотання ДУ «Дрогобицька виправна колонія № 40» та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 08.10.2019р. на невідбутий термін 1 рік 6 місяців 24 дні.

На вказану ухвалу суду прокурор Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує тим, що висновки суду першої інстанції, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам справи та суперечать вимогам ст. 81 КК України, оскаржувана ухвала є незаконною.

Покликається, що положення ст. 81 КК України не містять імперативної вказівки на її застосування, а носять рекомендаційний характер і застосовується суддями за наявності умов, передбачених даною статтею і доказів того, що засуджений заслуговує на застосування до нього ст. 81 КК України. Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовні протягом усього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Прокурор вказує, що при ухваленні оскаржуваної ухвали, місцевий судом не враховано, що ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі перебуває з 23.06.2021р. і за час відбування покарання засуджений, згідно поданої характеристики, характеризується посередньо, оскільки 1 раз притягувався до дисциплінарної відповідально та тричі заохочувався.

Крім цього, не враховано, що згідно характеристики засудженого, ОСОБА_7 позов на суму 11420 грн. сплатив лише частково - на суму 106 грн. Згідно протоколу №17 від 25.08.2022р. рішенням комісії ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому, що не довів своє виправлення.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 відбуває покарання за вироком Мостиського районного судом Львівської області від 08.10.2019р., яким його засудженого за ч.1 ст.289, ст. 71 КК України на 3 роки позбавлення волі. Раніше ОСОБА_7 був засуджений вироком Мостиського районного судом Львівської області від 13.07.2017р., зміненого постановою Верховного Суду від 22.11.2018р., за ч.1 ст.122, ч.1 ст. 125, ст. 70 КК України до 1 року позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.

Як стверджує прокурор в апеляційній скарзі, наведені вище обставини вказують, що ОСОБА_7 за час відбуття покарання своєю поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану апеляційну скаргу та навів аналогічні доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Засуджений ОСОБА_7 заперечив вимоги апеляційної скарги прокурора, покликаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення присутніх учасників процесу, вивчивши матеріали провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, встановила таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Колегія суддів вважає, що дані вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваної ухвали дотримані.

Згідно матеріалів справи начальник ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» звернувся до місцевого суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Оскаржуваної ухвалою суду першої інстанції вказане клопотання задоволено та звільнено ОСОБА_7 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 6 місяців 24 дні.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, за умови фактичного відбуття ним встановленої у ч. 3 ст. 81 КК України відповідної частини строку призначеного йому покарання.

Отже, сумлінна поведінка та ставлення до праці засудженого, яка передбачена у ч.2 ст. 81 КК України, являється основною умовою при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Згідно ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При апеляційному розгляді справи не знайшли свого підтвердження апеляційні доводи прокурора про те, що приймаючи рішення про звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, суд першої інстанції належно не оцінив усі представлені матеріали та обставини справи.

Так, судом першої інстанції встановлено, що засуджений ОСОБА_7 на даний час відбуває покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, за вироком Мостиського районного суду Львівської області від 08.10.2019р. за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, який класифіковано як нетяжкий злочин.

Початок строку відбування покарання 23.06.2021р., кінець строку 23.12.2024р.

Суд першої інстанції вірно встановив, що на час розгляду клопотання засуджений ОСОБА_7 відбув більш ніж необхідну частину призначеного йому покарання, а саме більше 1/2 строку покарання.

Згідно оскаржуваної ухвали місцевий суд врахував, що з наданої суду характеристики, затвердженої 11.04.2023р. начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_9 , засуджений ОСОБА_7 перебуває у місцях позбавлення волі з 23.06.2021р., а з 18.04.2022р. відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» Львівської області. За час відбування покарання характеризується наступним чином: порушень режимних вимог не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, тричі заохочувався. Приймає активну участь в покращенні комунально-побутових умов у відділенні. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується, До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно. Дотримується вимог пожежної безпеки та безпеки праці. Приймає участь в організації та проведенні виховних заходів в установі. Бере участь у роботі самодіяльних організацій засуджених відділення, навчається у Дрогобицькому навчальному центрі при установі. Підтримує зв`язки з рідними та близькими шляхом листування, побачень та отримує посилки та передачі.

Тобто, з наведеної характеристики вбачається, що засуджений ОСОБА_7 , перебуваючи з 18.04.2022р. у ДУ «Дрогобицька виправна колонія (№40)» Львівської області, характеризується з позитивної сторони.

З приводу апеляційних доводів прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 , відбуваючи покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, колегія суддів враховує, що згідно характеристики засудженого та довідки про заохочення і стягнення засудженого, накладене на ОСОБА_7 дисциплінарне стягнення на час розгляду місцевим судом клопотання про його умовно-дострокове звільнення погашено.

При цьому, після накладення на засудженого стягнення, ОСОБА_7 тричі заохочувався адміністрацією установи, що на переконання колегії суддів свідчить про стійкість позитивних змін у особистості засудженого, та у сукупності із даними характеристики його особи, дає підстави для висновку, що ОСОБА_7 засвідчив успішність процесу виправлення.

Щодо апеляційних доводів прокурора про те, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що у виправній колонії перебуває виконавче провадження щодо ОСОБА_7 на суму 11 420 грн. у користь держави, однак таке погашено засудженим лише частково на суму 106, 56 грн. колегією суддів встановлено наступне.

Так, згідно характеристики засудженого, позов на загальну суму 2431 грн. в користь держави за проведення експертиз, а також виконавче провадження на суму 662, 44 грн. в користь держави погашені повністю, а виконавче провадження на суму 11 420 грн. у користь держави, погашено частково на суму 106, 56 грн.

Наведені обставини свідчать про те, що засуджений ОСОБА_7 прагне погасити усі суми по виконавчих провадження та вживає для цього можливі для себе заходи, оскільки з трьох виконавчих проваджень, у двох провадженнях суми заборгованості погашені, що також свідчить про зміни в особистості засудженого, які створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Також судом першої інстанції враховано визнання засудженим провини та його щире каяття у скоєному, негативне ставлення до вчиненого, що підтвердилось і при апеляційному розгляді справи.

Таким чином колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів свої виправлення, і за наявності відбутої засудженим встановленої законом частини покарання, підставно задоволив клопотання адміністрації виправної колонії, звільнивши засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність при розгляді клопотання, які б вплинули на правильність прийнятого судом першої інстанції рішення, колегією суддів не встановлено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не містить правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а отже є необґрунтованою.

Висновок суду першої інстанції про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Отже, ухвала Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 у повній мірі відповідає вимогам ст.370 КПК України, підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419 КПК України, ст.81 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29 травня 2023 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала остаточна та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: