У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костопіль Конотопівського району Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні двох дітей, співробітника військовослужбовця, який перебуває на посаді старшого оперуповноваженого 4 відділу (з дислокацією в м. Мукачево) 6 управління (з дислокацією в м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, у військовому званні підполковник, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України -

в с т а н о в и в:

З клопотання та доданих до нього матеріалів встановлено, що слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, проводиться досудове розслідування у кримінального провадження №0000365 від 17.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, матеріали щодо яких виділено із кримінального провадження №0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Досудовим розслідуванням встановлено, що підполковник ОСОБА_4 проходить військову службу у Службі безпеки України.

10.04.2022 ОСОБА_4 призваний на військову службу із запасу ЗСУ та призначений на посаду старшого оперуповноваженого 4 відділу (з дислокацією у м. Мукачево) 6 управління (з дислокацією у м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Службу безпеки України» зазначено, що Служба безпеки України - державний орган спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України.

Відповідно до положень ст. 5 Закону України «Про Службу безпеки України» зафіксовано, що діяльність Служби безпеки України здійснюється на основі дотримання прав і свобод людини. Органи і співробітники Служби безпеки України повинні поважати гідність людини і виявляти до неї гуманне ставлення, не допускати розголошення відомостей про особисте життя людини. Неправомірне обмеження законних прав та свобод людини є неприпустимим і тягне за собою відповідальність згідно з законодавством.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Закону України «Про Службу безпеки України» систему Служби безпеки України складають, зокрема: Центральне управління Служби безпеки України, підпорядковані йому регіональні органи, органи військової контррозвідки, військові формування.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про Службу безпеки України» передбачено, що органи військової контррозвідки створюються для контррозвідувального забезпечення Збройних Сил України і Державної прикордонної служби України та інших військових формувань, дислокованих на території України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Службу безпеки України» кадри Служби безпеки України складають, зокрема: співробітники-військовослужбовці.

Згідно з ч. 1 ст. 20 Закону України «Про Службу безпеки України» умови і порядок виконання своїх обов`язків співробітниками-військовослужбовцями Служби безпеки України визначаються укладеним договором (контрактом). На них, а також на військовослужбовців строкової служби поширюється порядок проходження військової служби у Збройних Силах України, визначений законодавством. Військовослужбовці Служби безпеки України приймають Військову присягу на вірність народу України.

Відповідно до положень абз. 1 п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» зафіксовано, що правоохоронні органи це, зокрема: органи служби безпеки.

Стаття 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).

Дія Статуту поширюється на військовослужбовців, зокрема: Служби безпеки України.

ОСОБА_4 , будучи співробітником-військовослужбовцем Служби безпеки України, повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог: статей 11, 49 Статуту, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема: свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; статей 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Натомість, ОСОБА_4 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам нормативно-правових актів України, будучи співробітником-військовослужбовцем Служби безпеки України та працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання підполковник, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти громадського порядку та моральності, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке він вчинив за наступних обставин.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 23.06.2023, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими особами перебували на терасі готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи», за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області.

Близько 16:10 год. 23.06.2023, перебуваючи на терасі готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», ОСОБА_4 підійшов до ресторанного столику, за яким знаходилися ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 (громадянин Йорданії), ОСОБА_11 (громадянка Словаччини) та ОСОБА_12 (громадянин Словаччини), перебуваючи у нетверезому стані, пред`явив вимогу до вказаних осіб надати йому їхні документи для перевірки. На вказану вимогу ОСОБА_9 відповів ОСОБА_4 , що документи зазначені особи будуть пред`являти працівникам поліції та якщо потрібно ОСОБА_9 викличе поліцію. Після розмови, ОСОБА_4 пішов до компанії осіб, з якими перебував у закладі.

Через короткий проміжок часу, ОСОБА_4 , разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до столу, за яким знаходились ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 й ОСОБА_4 повторно висловив вимогу до зазначених осіб надати їх документи йому для перевірки.

В подальшому, ОСОБА_4 гучно викрикнув «всєм лєжать», після чого наніс потерпілому ОСОБА_8 три удари рукою, один в область правої частини грудної клітки та два в область шиї, після чого потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу, впав на лавку, піднявся та вибіг на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи».

З метою виконання цивільними особами команди ОСОБА_4 «всєм лєжать», ОСОБА_6 підійшов до потерпілого ОСОБА_10 та рукою вдарив в спину останнього, від чого потерпілий ОСОБА_10 впав на землю обличчям до землі та надалі ОСОБА_6 силоміць заламав потерпілому руки за спину та тримаючи їх, став коліном на спину потерпілого ОСОБА_10 , унеможлививши його переміщення, викрикуючи при цьому: «лежати і не ворушитися», «dont worry», «take money» та вивернув кишені потерпілого ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_12 , коліном ударив його в спину так, що останній упав на землю, поряд із ОСОБА_10 , після чого коліном надавив йому на спину, унеможлививши його переміщення та вивернув кишені потерпілого ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_7 , з метою виконання цивільними особами команди ОСОБА_4 «всєм лєжать», підійшов до ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які лежали на землі поряд один з одним та став двома колінами на спини вказаних потерпілих, унеможлививши їх переміщення.

В цей час, ОСОБА_6 , підійшов до ОСОБА_14 , схопив її за руку та силою потягнув до землі, сказавши: «лягати на землю».

Приблизно у цей же час, ОСОБА_4 підбіг до ОСОБА_8 , який перебував на автопарковці готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи» та здійснив удар двома руками в груди потерпілому, проте ОСОБА_8 уникнув удару та почав бігти із території зазначеного готельно-ресторанного комплексу.

В подальшому, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_14 , лівою рукою схопив її за праву руку та силою змусив іти з ним на автопарковку, де висловив вимогу останній відкрити автомобіль Мерседес ГЛЕ, тримаючи ключі у своїй правій руці, на що потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що вказаний автомобіль належить іншій людині.

Після цього ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_15 , який лежав обличчям до землі, сильно придавив останнього коліном і руками до землі та висловив вимогу надати ключі від автомобіля Мерседес ГЛЕ, який припаркований поряд із готельно-ресторанним комплексом «Три Тузи», на що потерпілий ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_6 ,, що його автомобіль стоїть в Ужгороді, а автомобіль Мерседес ГЛЕ йому не належить.

Крім цього, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 23.06.2023 зірвано роботу готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області.

Таким чином, ОСОБА_4 , 23.06.2023, близько 16:10 год., перебуваючи на терасі готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи», який розташований за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, діючи групою осіб разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , гучно викрикнув до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 фразу «всєм лєжать», після чого наніс потерпілому ОСОБА_8 три удари рукою, один в область правої частини грудної клітки та два в область шиї, після чого потерпілий ОСОБА_8 втратив рівновагу, впав на лавку, піднявся та вибіг на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи».

Поряд з цим, ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , реалізовуючи протиправний умисел направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, після оголошення фрази ОСОБА_4 до цивільних осіб «всєм лєжать», підійшов до потерпілого ОСОБА_10 , рукою вдарив його у спину, від чого потерпілий впав на землю обличчям до землі та надалі ОСОБА_6 силоміць заламав потерпілому ОСОБА_10 руки за спину та тримаючи їх, став коліном на спину потерпілому ОСОБА_10 , унеможлививши його переміщення, викрикуючи «лежати і не ворушитися», «dont worry», «take money», вивернув кишені потерпілого ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, після оголошення фрази ОСОБА_4 до цивільних осіб «всєм лєжать», підійшов до потерпілого ОСОБА_12 та коліном ударив його в спину так, що останній упав на землю, поряд із іншим потерпілим ОСОБА_10 , після чого коліном надавив йому на спину, унеможлививши його переміщення та вивернув кишені потерпілого ОСОБА_12 .

Разом з цим, ОСОБА_7 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , реалізовуючи протиправний умисл направлений на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, після оголошення фрази ОСОБА_4 до цивільних осіб «всєм лєжать», підійшов до потеріплих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , які лежали на землі поряд один з одним та наступив двома колінами на спини потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , унеможлививши їх переміщення.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, після оголошення фрази ОСОБА_4 до цивільних осіб «всєм лєжать», підійшов до потерпілої ОСОБА_14 , схопив її за руку та силою потягнув до землі, висловивши вимогу до останньої: «лягати на землю».

Приблизно у цей самий час, а саме: 23.06.2023, близько 16:10 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на автопарковці готельно-ресторанного комплексу «Три Тузи», який розташований за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, діючи групою осіб разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, підбіг до потерпілого ОСОБА_8 та здійснив удар двома руками в груди потерпілому ОСОБА_16 , проте останній уникнув удару та почав бігти із території вказаного готельно-ресторанного комплексу.

В той же час, ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, після оголошення фрази ОСОБА_4 до цивільних осіб «всєм лєжать», повторно підійшов до ОСОБА_14 , лівою рукою схопив її за праву руку та силою змусив іти з ним на атопарковку, де висловив вимогу останній відкрити автомобіль Мерседес ГЛЕ, тримаючи ключі у своїй правій руці, на що потерпіла ОСОБА_13 повідомила, що вказаний автомобіль належить іншій людині.

Після цього ОСОБА_6 , діючи групою осіб разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію протиправного умислу направленого на грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний і суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, бажаючи самоствердитися за рахунок залякування цивільних осіб, що виразилось в ігноруванні загальновизнаних норм моралі та правил поведінки в суспільстві, нахабному поводженні та прояві грубої сили, з хуліганських спонукань, підійшов до потерпілого ОСОБА_15 , який лежав обличчям до землі, сильно придавив останнього коліном і руками до землі та висловив вимогу надати ключі від автомобіля Мерседес ГЛЕ, який припаркований поряд із готельно-ресторанним комплексом «Три тузи», на що потерпілий ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_6 ,, що його автомобіль знаходиться в м. Ужгороді, а автомобіль Мерседес ГЛЕ йому не належить.

Крім цього, внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , 23.06.2023 приблизно з 16:10 год. було зірвано роботу готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області.

Під час досудового розслідування, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, 28.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Клопотання мотивоване тим, що необхідність у продовженні строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 заявлені ризики передбачені ст. 177 КПК України викладені у попередньому клопотанні про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 , а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, не зменшились та виправдовують застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, такі ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

У судовому засіданні захисник заперечував проти задоволення поданого клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби або заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначив, що клопотання прокурора є необґрунтованим, оскільки прокурором не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинувачених кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду зазначив, що саме по собі посилання слідчого у клопотанні на ризик втечі та переховування від органу досудового розслідування та суду не підтверджує існування такого. Вказав, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, йому зараз 43 роки і він в силу дії правового режиму воєнного стану, будучи особою призовного віку, фізично не має змоги виїхати за кордон. Крім того, останній готовий здати на зберігання органу досудового розслідування паспорт громадянина України для виїзду за кордон. Що стосується тверджень слідчого про можливість перетину підозрюваним державного кордону поза пунктами пропуску, то це є виключно його суб`єктивним, ні на чому не заснованим припущенням. Крім того, обвинувачений раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання. Відомостей, які б свідчили про спроби переховування ним від органів слідства чи суду до цього, з метою ухилення від досудового розслідування - немає, таких не було. Тому, наведений у клопотанні ризик втечі за кордон є абсолютно безпідставним та на даний момент спростованим.

Вказав, що ризик впливу на учасників кримінального провадження також відсутній, оскільки жодних доказів на підтвердження існування такого слідчим не надано, відомостей, які свідчили про існування у підозрюваного навіть наміру вчинити такого роду дії, також немає. Клопотання не містить жодних відомостей про те, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, підозрюваний вчиняв дії, спрямовані на незаконний вплив на учасників даного кримінального провадження. Ні потерпілі, ні жоден зі свідків, понятих чи інших учасників кримінального провадження про такі випадки під час досудового розслідування не заявляли.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином зазначив, що клопотання не містить жодних відомостей, про які такі зв`язки підозрюваного йде мова, так само як і жодних доказів, що зазначені зв`язки взагалі існують. Вказане твердження слідчого по суті дублює зазначений ним ризик впливу на учасників кримінального провадження, доказів існування якого також не надано. Щодо підшукання осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, то такі висловлювання також суперечать висновку, викладеному у рішенні ЄСПЛ у справі «Клітин проти України», відповідно до якого наявність кожного ризику має носити конкретний, а не абстрактний характер. Наголосив, що вигідність для підозрюваного показань тих чи інших осіб не може свідчити про їх неправдивість. Вважає, що запобіганню вказаному ризику цілком може запобігти нецілодобовий домашній арешт підозрюваного або застава з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2-5 ч.5 ст. 194 КПК України.

Також зазначив, що прокурор не обґрунтував належним чином жоден з зазначених ним у клопотанні ризиків з точки зору їх конкретності та достатності, а також чому саме цей запобіжний захід, а не (як наглядно показано в запереченні) більш м`який захід - такий як нецілодобовий домашній арешт або ж застава, не зможе запобігти описаним ним ризикам, посилання ним тяжкість злочину в даному випадку не може слугувати самостійною підставою для обрання особі запобіжного заходу.

Просив врахувати, що є працівником правоохоронного органу та військовослужбовцем, позитивно характеризується за місцем роботи, має чисельні відзнаки, подяки та заохочення, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні 2-х малолітніх дітей, має на утриманні 2-х батьків-пенсіонерів, раніше не судимий. Крім того, просив суд взяти до уваги те, що 23.06.2023 родичі повідомили ОСОБА_4 , що його рідний брат - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який був призваний до лав ЗСУ та приймав участь у захисті Батьківщини від збройної агресії рф - який з 13.06.2023 перестав виходити на зв`язок та вважався зниклим безвісти, - загинув. У зв`язку з вказаною звісткою у ОСОБА_4 в той день був сильний стрес та відчуття журби за втратою брата, через що останній намагався заглушити свій душевний біль шляхом вживання спиртних напоїв. Вказана обставина, а саме: загибель брата, негативно вплинули на психологічний стан ОСОБА_4 і стали безпосередньою причиною вживання ним алкоголю в день події, що на превеликий жаль, призвело до інциденту, що мав місце.

Підозрюваний підтримав свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовуються клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено слідчим суддею, слідчими Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони, проводиться досудове розслідування у кримінального провадження №0000365 від 17.08.2023, за підозрою ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, матеріали щодо яких виділено із кримінального провадження №0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 Кримінального кодексу України.

28.07.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.08.2023 відносно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю за місцем проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч. 6 ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Так, строк досудового розслідування в даному кримінальному провадженні відповідно до положень п.4 ч.2 ст.219 КПК України закінчується 28 вересня 2023 року.

Так, згідно з ч. 3 ст. 199 КПК України таке клопотання, крім відомостей, зазначених в ст.184 КПК України (короткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті КК України, виклад обставин, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, які це підтверджують, посилання на один чи кілька ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, які це підтверджують, обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів), повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, аналіз чого наведений слідчим суддею вище, а по-друге, - виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як встановлено в ході розгляду клопотання ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчим суддею враховано обставини вчинення інкримінованих діянь та їхню суспільну небезпечність.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, з метою забезпечення виконання підозрюваною, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим що в ході розгляду клопотання доведено наявність існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про часткове задоволення поданого клопотання та продовження строку дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , заборонивши йому в період часу з 21 год. 00 год. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце свого проживання - квартиру АДРЕСА_4 без дозволу слідчого, прокурора або суду та покладення обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

В той же час, суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 309 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заборонивши йому в період часу з 21 год. 00 год. до 07 год. 00 хв. наступної доби залишати місце свого проживання в - квартиру АДРЕСА_4 без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні сторони обвинувачення;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом в межах строку досудового розслідування - до 28 вересня 2023 року включно.

Контроль за виконанням ухвали слідчого судді доручити начальнику Берегівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 31 серпня 2023 року о 16 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1