Провадження № 1-кс/761/9133/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ТОВ "Лемберг Парк" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000162 від 18.04.2022, -

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ТОВ "Лемберг Парк" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000162 від 18.04.2022.

Клопотання обгрунтовано тим, що 21.03.2023 слідчим суддею ОСОБА_5 Шевченківського районного суду м. Києва розглянуто клопотання про арешт на автомобіль марки BMW X3, власником якого є ТОВ "Лемберг Парк". Клопотання було розглянуто без виклику власника майна. Арешт майна здійснено у кримінальному провадженні №0000162 від 18.04.2022 ГСУ СБ України. Посадові особи ТОВ "Лемберг Парк" не є підозрюваними у кримінальному провадженні, то арешт міг бути накладений лише у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України. Однак транспортний засіб не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, передбаченому ст. 110-2 КК України. Ознаки того, що автомобіль було придбано у незаконним спосіб відсутні. Відсутні будь-які докази, що службові особи ТОВ "Лемберг Парк" можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 110-2 КК України. Слідчим суддею не було досліджено можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні порушеного за ч.4 ст. 110-2 КПК України, наслідки арешту автомобіля для господарської діяльності ТОВ "Лемберг-Парк", який придбаний у законний спосіб зі сплатою усіх податків, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та було застосовано найбільш обтяжливий спосіб арешту для ТОВ "Лемберг-Парк".

Просить скасувати арешт автомобіля, та повернути транспортний засіб власнику- ТОВ "Лемберг-Парк".

У судовому засіданні заявник підтримав доводи клопотання, просив клопотання задовольнити.

Слідчий у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив відмовити.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Згідно з ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

При цьому, у відповідності до ч.2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Разом з тим, особою, яка звернулась із клопотанням, до матеріалів клопотання не долучено ухвали слідчого судді про накладення арешту, або будь-яких інших доказів накладення такого арешту. Не долучено також жодних доказів того, що на сьогодні відпала потреба у накладенні арешту на нерухоме майно.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Враховуючи вказане, що до матеріалів клопотання не долучено доказів накладення арешту, та доказів того, що відпала потреба у застосуванні арешту (якщо він накладався), слідчий суддя позбавлений можливості перевірити, чи накладався арешт на вилучене майно, підстави накладення арешту, право заявника бути суб`єктом звернення з таким клопотанням, як і те, що відпала потреба у застосуванні арешті.

Слідчий суддя звертає увагу, що не оцінивши доказів того, що досудове розслідування по вказаному кримінальному провадженні триває і всі необхідні слідчі дії здійснено, не можна зробити висновок, за яких обставин та з яких підстав слідчим суддею прийнято рішення про арешт майна, чим слідчий/прокурор та слідчий суддя обґрунтували таку необхідність, з яких даних виходили, та чи на сьогодні відпала потреба у застосуванні цього заходу.

При цьому відповідно до вимог абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України обов`язок доведення, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, законодавець покладає безпосередньо на особу, яка звернулась із клопотанням про скасування арешту майна.

Слідчим суддею вживалися усі розумні заходи з метою перевірки тверджень заявника.

Так, було здійснено пошук ухвали слідчого судді про накладення зазначеної заявником у клопотанні з Єдиного державного реєстру судових рішень, однак вказана ухвала відсутня.

За правилами ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 22, 170, 174, 309, 372, 392 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , що діє в інтересах ТОВ "Лемберг Парк" про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000162 від 18.04.2022, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 28.04.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1