Справа № 752/4261/23
Провадження №: 1-кп/752/1496/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.07.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0003007, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.12.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, освіта загальна середня, неодружений, офіційно непрацевлаштований, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей та/або недієздатних/непрацездатних осіб, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 30.11.2022 приблизно о 22:26 у ОСОБА_5 , який знаходився у місті Києві по вул. Академіка Заболотного, 158-Ду торговому приміщенні автозаправної станції "ОККО", де господарську діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв" (ідентифікаційний код 20122395), виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, ОСОБА_5 , перебуваючи увійшовши до торгівельної зали Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв" і, створюючи вигляд добросовісного набувача товару, який внесе оплату за придбаний товар, узяв з прилавку сокиру туристичну марки "Solid A5", вартістю 1 319,20 грн без ПДВ, та заховав її за жилет, у який він був одягнений.

Надалі, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна (крадіжки) в умовах воєнного стану ОСОБА_5 направився до виходу з приміщення торгової зали та не розрахувавшись за товар, вийшов з вищевказаного приміщення. У подальшому ОСОБА_5 розпорядився викраденим товаром, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв" на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями обвинувачений завдав майнову шкоду потерпілій особі - Товариству з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв" на суму 1 319,20 грн без ПДВ та вчинив тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинений в умовах воєнного стану. Так з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, що був затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ з подальшим продовження його строку, і станом на час вчинення злочину воєнний стан діяв.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_5 свою вину у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, визнав повністю, надав покази у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені у установчій частині вироку, зокрема у частині способу, дати, часу і місця вчинення злочину, опису товару, його вартості. Зокрема обвинувачений повідомив, що 30.11.2022 ввечері зайшов до торгового приміщення де господарську діяльність здійснює Товариство з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв", що розташований у місті Києві по вул. Академіка Заболотного, 158-Д, взяв сокиру та сховав її до своєї жилетки, ці дії вчинив для того, щоб допомогти двоюрідному брату, який на той час знаходився у зоні бойових дій, а саме: під Бахмутом, так як у нього та його побратимів не вистачало інструментів рити окопи та бліндажі. На той час він ( ОСОБА_5 ) як раз готував посилку для брата та мав намір її надіслати. Викрадену сокиру під час обшуку він добровільно видав правоохоронцям, надіслати її не встиг. На жаль у подальшому його брат загинув.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності до свого вчинку ставиться негативно, засуджує власну поведінку.

При цьому ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, визнав, що оступився в рамках кримінального закону вперше та дуже прагне виправитися.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 роки із застосуванням приписів ст. 75 КК України, посилаючись на можливість звільнення ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, з установлення іспитового строку, тривалістю 2 роки, та з покладенням на нього обов`язків за ст. 76 КК України. При цьому прокурор зазначила про те, що річ, яка стала предметом злочинного посягання, повернута потерпілій особі, зауважила про наявність пом`якшуючих обставин - щирого каяття обвинуваченого, просила суд врахувати особу обвинуваченого, який раніше не судимий, є осудним, має постійне місце проживання та реєстрації. Питання речових доказів просила визначити в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник у судових дебатах зазначив, що погоджується з прокурором, виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства та просить встановити іспитовий строк терміном на 1 (один) рік.

Обвинувачений у ході судових дебатів і останнього слова зазначив, що провину у скоєному визнає у повному обсязі та щиро кається, шкодує про вчинене, у подальшому не чинитиме кримінальних правопорушень, зазначив, що вкрав сокиру не для того, щоб збагатитися, а для того щоб допомогти братові, який знаходився у зоні бойових дій, проте загинув.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд враховує обставин, які пом`якшують покарання за ч. 1 ст. 66 КК України - щире каяття ОСОБА_5 , яке полягає у відвертому особистому осуді своєї поведінки, негативному морально-психологічному ставленні до скоєного, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, їх часу, місця, способу вчинення.Також приймається до уваги особа обвинуваченого, який має постійні підробітки, але офіційно не працевлаштований (пояснив, що працює на себе, займається наданням електропослуг, проте не може офіційно працевлаштуватися наразі через низьку активність ринку праці), на обліку у лікаря психіатра на обліку не перебуває, у лікаря-нарколога на обліку перебуває з діагнозом: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин, і як пояснив ОСОБА_5 , вже багато років не вживає наркотичні та/або психотропні речовини є осудним, має задовільний стан здоров`я, постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується позитивно. Також враховується відсутність майнової шкоди від вчиненого, адже предмет злочинного посягання, який був викрадений, повернуто власнику (володільцю) у придатному до використання стані з належним товарним виглядом. Крім того суд враховує подану захисником характеристику ОСОБА_5 з попереднього місця роботи, де він характеризується дуже добре. При цьому судом з`ясовано, що за попереднім місцем роботи обвинувачений працював багато років та був працевлаштований офіційно.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років. При цьому суд знаходить можливість звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням у порядку ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків за п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. На думку суду виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства з огляду на відсутність судимостей, щире каяття і щире прагнення до самовдосконалення і виправлення, відсутність мети збагачення та наведені вище дані про його особу.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Розгляд кримінального провадження проведено за відсутності представника потерпілої особи, який викликався до суду повістко, завчасно і належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи та за відсутності від нього заперечень щодо можливості проведення судового розгляду за його неявки.

Товар, що став предметом злочинного посягання вартістю 1319,20 грн без ПДВ, повернуто представнику потерпілої особи, про що свідчить оригінал розписки від 23.12.2022.

Доля речових доказів вирішується відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк, тривалістю 2 (два) роки.

Згідно з приписами ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, місця роботи.

Речові докази, а саме:

- оптичний диск для лазерних систем зчитування "DVD-R" зберігати в матеріалах кримінального провадження в органі досудового розслідування;

- сокиру туристичну марки "Solid A5" залишити у володінні/користуванні/розпорядження Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-Драйв".

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1