ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1269/23 Справа № 202/7796/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

в режимі відеоконференції :

підозрюваного ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу, з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 29 червня 2023 року включно. Визначено підозрюваному ОСОБА_7 заставу у розмірі 60 (шістдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 161 040 (сто шістдесят одна тисяча сорок) грн. 00 коп.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 покладено наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду.

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим. Також зазначає, що існують ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів слідства та суду, здійснення впливу на свідків та вчинення іншого злочину. Враховано і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, факт його вчинення в період воєнного стану, введеного на території України. Крім того визнано недоведеним ризик перешкоджання кримінальному провадженню.

Враховуючи дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, тяжкість інкримінованого злочину, майновий та сімейний стан підозрюваного, слідчий суддя прийшов до висновку, що застава у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року скасувати та постановити нову, якою відмовити слідчому в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своєї скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та недоведеність заявлених ризиків.

Вважає, що слідчим суддею не враховано дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання. Не враховано і того, що ОСОБА_7 з березня 2022 року добровільно пішов служити до лав ЗСУ, у зв`язку з чим застосування виняткового запобіжного заходу є невиправданим та обтяжливим.

В клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження вказує, що первинна апеляційна скарга через систему Електронний суд направлена 08 травня 2023 року, тобто з дотриманням встановленого законом строку. Крім того 09 травня 2023 року захисником до суду апеляційної інстанції подано паперову копію апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з викладених у ній підстав; прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді і відсутність підстав для застосування до підозрюваного менш обтяжливого запобіжного заходу; дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційного оскарження, колегія суддів враховує вимоги п. 1-1 ч. 2 ст. 395 КПК України та приймає до уваги, що первинна апеляційна скарга направлена захисником на офіційну електронну адресу суду о 22:31 годин 08 травня 2023 року, тобто з дотриманням вимог ст. ст. 117, 395 КПК України та у встановлений законом строк, у зв`язку із чим вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги по суті, колегія суддів зважає на те, що згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_7 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 402 КК України, оскільки даний факт достатньою для вирішення питання про запобіжний захід мірою підтверджується зібраними доказами, які містяться в матеріалах провадження, зокрема показаннями свідків, протоколами слідчих експериментів, протоколом огляду предмету, у межах якого було переглянуто відеозапис інкримінованої обвинуваченому події.

З наведених обставин слідчий суддя дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри щодо останнього в обсязі, достатньому для застосування відносно нього на даному етапі кримінального провадження запобіжного заходу, з яким колегія суддів погоджується, оскільки наявні в матеріалах докази достатньою мірою підтверджують те, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, в умовах бойового стану відкрито відмовився виконувати бойовий наказ, що відповідає диспозиції ч. 4 ст. 402 КК України, якою передбачена відповідальність за інкриміноване йому кримінальне правопорушення, а отже причетність його до вчинення даного злочину є вірогідною.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_7 ризику з числа передбачених ст. 177 КПК України у виді переховування від органів досудового розслідування та суду з огляду на те, що відносно останнього існує обґрунтована підозра у скоєні кримінального правопорушення, яке за правилами ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, що може спонукати останнього до спроби уникнути покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

У розумінні практики ЄСПЛ ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Також, в рішенні у справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Надаючи оцінку можливості переховування цього підозрюваного від суду, колегія суддів вважає, що існує достатньо вагома ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_7 зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , що з огляду на територіальну віддаленість від місця знаходження органу досудового розслідування та ведення воєнного стану на території України, при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суттєво обмежить можливості здійснення слідчим та прокурором контролю за належною процесуальною поведінкою підозрюваного.

Крім того, сутність інкримінованого цьому підозрюваному кримінального правопорушення полягає у порушенні встановленого порядку несення військової служби - відкритій відмові виконати наказ начальника в умовах воєнного стану, що дає підстави грунтовно припускати, що ОСОБА_7 зневажливо ставиться до встановлених правил поведінки і схильний до їх порушення.

Поряд з суворістю покарання, що загрожує підозрюваному у разі встановлення його винуватості, вказана обставина свідчить про існування і вагомість ризиків вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків, що надають викривальні показання, і з якими підозрюваний особисто знайомий, оскільки вони є військовослужбовцями тої самої військової частини.

Враховуючи, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні розпочато лише 01 травня 2023 року та органу слідства необхідно провести слідчі дії за участю підозрюваного, допитати свідків по справі, провести ряд інших слідчих, розшукових дій, обраний на даній стадії запобіжний є необхідним і достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, та обговорюючи питання про можливість усунення встановлених ризиків у менш обтяжливий спосіб, ніж тримання ОСОБА_7 під вартою, колегія суддів, погоджуючись з думкою слідчого судді, вважає, що вони є виключно вагомими і виправдовують встановлені обмеження.

Наведені захисником доводи не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку із викладеним вище, а також з огляду на те, що вони у сукупності не дають достатніх підстав для застосування до ОСОБА_7 менш обтяжливого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді особистого зобов`язання чи поруки, не містять нових відомостей, що мають істотне значення, і в цілому полягають у переоцінці обставин, які були відомі слідчому судді і дістали належну оцінку.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що підозрюваному визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у відповідності до вимог ст. ст. 183,182 КК України, з урахуванням тяжкості скоєного злочину, майнового стану підозрюваного, в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, через щодо доводи захисту про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу належить вважати безпідставними.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170,172, 405, 407, 419, 422 КПК, -

ПОСТАНОВИЛА:

Строк апеляційного оскарження - поновити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 травня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4