КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №357/680/23 Головуючий в І інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2717/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

29 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференцзв`язку між Київським апеляційним судом та Державною установою «Білоцерківська виправна колонія №35» матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 щодо ОСОБА_6 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7

засудженого (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України.

В обґрунтування свого рішення, суд першої інстанції вказує на те, що ОСОБА_6 раніше судимий: 26.05.2000 Фастівським міським судом Київської області за ст. 140 ч. 2 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. 07.07.2000 на підставі ст. 9 п. а Закону України «Про амністію» невідбутий строк покарання 3 роки 5 місяців 24 дні скорочено на 1/2, що складає 1 рік 9 місяців 12 днів. Звільнений 30.03.2001 умовно - достроково на 11 місяців 15 днів. 30.07.2001 Кагарлицьким районним судом Київської області за ст. 142 ч. 3, ст. 43 КК України до покарання у виді 6 років 3 місяці позбавлення волі. Не звільнявся. 03.04.2008 Ірпінським міським судом Київської області за ст. 391, ст. 71 КК України до покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. Звільнений 22.04.2008 по відбуттю строку покарання. 13.04.2009 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 3 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Не звільнявся. 27.08.2009 Фастівським міськрайонним судом Київської області за ст. 190 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. Звільнений 14.11.2011 по відбуттю строку покарання. 28.08.2013 Фастівським міським судом Київської області за ст. 185 ч. 2, ст. 187 ч. 3, ст. 70 КК України до покарання у виді 7 років позбавлення волі. Звільнений 14.06.2019 по відбуттю строку покарання. Відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 за ст. 185 ч. 3, ст. 162 ч. 1, ст. 72 ч. 1 п.1, ст. 70 КК України у виді 4 років позбавлення волі. Початок строку 17.10.2019, кінець строку 17.10.2023.

З характеристики засудженого вбачається, що ОСОБА_6 з 18.10.2019 утримувався в державній установі «Київський слідчий ізолятор», де характеризувався посередньо, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав, з 21.02.2020 відбував покарання в «Бучанській виправній колонії (№ 85)», де характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

В державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» відбуває покарання з 25.09.2020. За час відбування покарання характеризується позитивно, має 9 (дев`ять) заохочень.

Працевлаштований днювальним. Відношення до роботи добре. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Виконує передбачені законом вимоги персоналу установи. Своє спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

В колективі серед засуджених не конфліктний, підтримує дружні стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою, приймає активну участь у їх виконанні. Приймає активну участь у суспільно - корисному житті відділення №13.

Відповідно до статті 123 Кримінального - виконавчого кодексу України приймає активну особисту участь у виховних заходах які проводяться в установі, але не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених. Відповідно до статті 126 Кримінально - виконавчого кодексу України не підвищував свої професійно - технічні навички та наявний загальноосвітній рівень. Відповідно до статті 127 Кримінально - виконавчого кодексу України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, являється головою ради колективу засуджених відділення №13, наказ №24 від 21.01.2022.

03.01.2021 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст.101 КВК України - відмовлено. 22.09.2021 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст. 82 КК України - відмовлено. 22.06.2022 був розглянутий на комісії колонії з приводу застосування ст. 81 КК України - відмовлено.

На профілактичному обліку в установі не перебуває.

Вину в скоєному злочині визнав.

Комісією установи прийнято рішення щодо засудженого ОСОБА_6 (протокол № 1 від 04.01.2023) клопотати перед судом про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання.

Надані до клопотання довідки про заохочення та стягнення свідчать про те, що лише за останній рік відбування покарання до засудженого ОСОБА_6 дев`ять разів застосовувалися заходи заохочення та одне стягнення. При цьому, суд вважає, що відомості, які містяться у довідці про застосовані до ОСОБА_6 заохочення не дають можливості дійти висновку про сумлінність його поведінки, як підстави для застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, оскільки відповідно до положень ст. 107 КВК України додержання умов відбування покарання є обов`язком засудженого, а за виконання покладених на нього обов`язків днювального. При цьому, з вказаної довідки вбачається, що за попередні роки відбування покарання заходи заохочення до засудженого не застосовувались.

Ті обставини, що засуджений ОСОБА_6 має дев`ять заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, ще не підтверджують того, що засуджений повністю став на шлях виправлення, оскільки така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, адже лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_6 зазнає позитивних змін.

Довідка про нарахування заробітної плати свідчить про те, що ОСОБА_6 у період відбування покарання залучався до оплачуваної праці за період з листопада 2021 по листопад 2022 року, при цьому робота ОСОБА_6 днювальним не пов`язана з роботою на підприємстві установи, а даних про наявність у останнього інвалідності чи певного захворювання, яке б завадило працевлаштуватися останньому на підприємстві в умовах колонії відсутні.

Суд першої інстанції, оцінюючи у сукупності всі дані, які слугують чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про його виправлення, в тому числі і той факт, що засуджений раніше неодноразово судимий за тяжкі злочини, вважає, що процес виправлення ОСОБА_6 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання у вигляді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в інших умовах, без ізоляції від суспільства.

Таким чином, суд вважає неможливим застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, так як останній не довів свого виправлення. Умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що для досягнення цілей покарання умовно-дострокове звільнення в даному випадку є передчасним, і тому в задоволенні подання відмовив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та неправильне застосування норм законодавства в ухвалі Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 просить її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою звільнити його умовно - достроково від відбування невідбутої частини строку покарання за вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019.

В своїй апеляційній скарзі засуджений зазначає, що вирішуючи питання про доведеність виправлення засудженого, необхідно враховувати весь комплекс даних про особу засудженого, наявність стягнень та заохочень, поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці, тощо.

Крім того, апелянт вказує, що посилання суду першої інстанції, як на підставу для відмови у задоволенні клопотання, про те, що він є раніше судимий, не може само по собі слугувати підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, оскільки ці обставини не стосуються покарання, яке він відбуває на даний час.

Також апелянт зазначає, що сукупність даних, які характеризують його особу, в тому числі характеристика ставлення до праці, соціальна спрямованість, наявність заохочень, вказують не те, що він довів своє виправлення, що є підставою для можливості звільнення умовно-достроково.

Крім того, апелянт вказує, що судом першої інстанції не враховано, що він відшкодував завдану злочином шкоду потерпілому протягом досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження. Надав щирі свідчення, не намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин, а також повністю визнав себе винним.

Апелянт зазначає, що сам факт звернення до суду з відповідним клопотанням, про його умовно-дострокове звільнення, саме адміністрацією установи, підтверджує той факт, що дотриманні вимоги ст. 81 КК України та ним доведено досягнення мети, визначеної в ст. 6 КВК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, вироком Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2019 ОСОБА_6 засуджений за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, п.1 ч. 1 ст. 72, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Початок строку 17.10.2019, кінець строку 17.10.2023.

Начальник Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_8 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з клопотанням про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 2 та п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно із ч. 1ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише коли засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Як слідує з матеріалів провадження, суд першої інстанції при розгляді клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» ретельно та належним чином перевірив його доводи щодо наявності підстав, передбачених ст. 81 КК України для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 . Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено надані матеріали, заслухана думка засудженого ОСОБА_6 та його захисника, прокурора представника установи виконання покарань та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволені клопотання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

При цьому, судом першої інстанції, було враховано дані про особу засудженого ОСОБА_6 , який має 9 (дев`ять) заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, які отримав лише за останній рік, а не за весь період відбування покарання та одне стягнення, залучався до оплачуваної праці за період з листопада 2021 по листопад 2022 року, раніше неодноразово судимий, в тому числі за тяжкі злочини проти власності, вину у скоєному злочині визнав.

Згідно із наявною у матеріалах справи характеристикою, ОСОБА_6 за час перебування у державній установі «Київський слідчий ізолятор» характеризувався посередньо, до праці не залучався. Стягнень та заохочень не мав. Відбуваючи покарання в «Бучанській виправній колонії (№ 85)» характеризувався негативно, мав 1 (одне) стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку, заохочень не мав. За час перебування в державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» з 25.09.2020 характеризується позитивно, працевлаштований днювальним. Відношення до роботи добре, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання, приймає активну особисту участь у виховних заходах які проводяться в установі, але не приймає участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених,свої професійно - технічні навички та наявний загальноосвітній рівень не підвищував, приймає участь у роботі самодіяльних організацій, являється головою ради колективу засуджених відділення №13.

Враховуючи зазначені вище обставини в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, про відсутність підстав однозначно стверджувати про виправлення засудженого ОСОБА_6 оскільки останній не характеризується як особа, яка сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь час відбування покарання довела своє виправлення, а тому не може бути звільнений від відбування покарання умовно-достроково, з чим погоджується і колегія суддів.

Що стосується доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про неповне врахування судом першої інстанції всього комплексу даних про його особу, відсутність стягнень та наявність заохочень, поведінку під час відбування покарання, ставлення до праці, то колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані, які враховуються при вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, за весь період відбування покарання, в тому числі і дані про особу засудженого ОСОБА_6 , його ставлення до праці та наявність заохочень. При цьому суд першої інстанції обґрунтовано встановив, що робота ОСОБА_6 днювальним не пов`язана з роботою на підприємстві установи, а до оплачуваної праці останній згідно довідки про нарахування заробітної плати залучався лише у період відбування покарання з листопада 2021 по листопад 2022 року. Правильно враховано судом першої інстанції і те, що заходи заохочення застосовувались до ОСОБА_6 лише за останній рік відбування покарання, тоді як за попередні роки відбування покарання такі заходи до засудженого не застосовувались.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги засудженого, судом першої інстанції враховано і сукупність даних, які характеризують особу засудженого ОСОБА_6 , дотримання ним правил поведінки у виправній колонії та його активну участь у виховних заходах які проводяться в установі та у роботі самодіяльних організацій, які на переконання колегії суддів, дійсно свідчить про те, що у поведінці засудженого ОСОБА_6 мають місце позитивні тенденції у виправленні, однак, такі обставини у сукупності з усіма даними про особу засудженого ОСОБА_6 за весь час відбування покарання, на час розгляду клопотання Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» не доводять, що засуджений досяг достатнього ступеня виправлення та остаточно став на шлях перевиховання, а тому доводи апеляційної скарги засудженого в цій частині є безпідставними.

Щодо посилань засудженого в апеляційній скарзі на те, що вину у скоєному злочині визнав повністю, надав щирі свідчення не намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин, а також відшкодував завдану злочином шкоду потерпілому протягом досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, то такі дані вже були враховані судом першої інстанції при визначенні виду та розміру покарання ОСОБА_6 за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 та, на переконання колегії суддів, не можуть бути безумовною підставою для задоволення клопотання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023 щодо ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги засудженого не вбачає.

Керуючись ст. 376, 405, 407 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15.02.2023, якою відмолено у задоволенні клопотання начальника Державної установи «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України ОСОБА_8 , про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Фастівського міськрайоннного суду Київської області від 24.12.2019 у виді позбавлення волі в Державній установі «Білоцерківська виправна колонія (№35)» Міністерства юстиції України - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________________ ___________________ ________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4