Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/366/23 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові про застосування запобіжного заходу та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, до 15.08.2023 без визначення розміру застави, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Страбичове, Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , співробітника-військовослужбовця, який перебуває на посаді старшого оперуповноваженого 4 відділу (з дислокацією у м. Мукачево) 6 управління (з дислокацією у м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України, у військовому званні «майор», підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України, в кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023.

Органом досудового розслідування встановлено, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_7 проходить військову службу у Службі безпеки України з 30.12.2021 по даний час.

З 19.05.2023 майор ОСОБА_7 призначений на посаду старшого оперуповноваженого 4 відділу (з дислокацією у м. Мукачеві) 6 управління (з дислокацією у м. Рівне) Департаменту військової контррозвідки Служби безпеки України.

ОСОБА_7 , будучи співробітником-військовослужбовцем Служби безпеки України, повинен у своїй повсякденній діяльності дотримуватись вимог ст. 11, 49 Статуту, згідно з якими військовослужбовці зобов`язані, зокрема: свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги,

-2-

віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрими, ініціативними, дисциплінованими; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України; бути зразком високої культури, скромності і витримки, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців; берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця дотримуватися Конституції та Законів України, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливим і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Натомість майор ОСОБА_7 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам нормативно-правових актів України, будучи співробітником-військовослужбовцем Служби безпеки України та працівником правоохоронного органу, маючи спеціальне звання майор, здійснюючи функції представника держави, у розумінні примітки 1 до статті 127 КК України, став на шлях вчинення кримінального правопорушення проти здоров`я особи, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України, яке він вчинив за наступних обставин.

Близько 16 год 10 хв 23.06.2023, перебуваючи на терасі готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», який розташований за адресою вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області, ОСОБА_10 підійшов до ресторанного столику, за яким знаходилися потерпілий ОСОБА_11 разом зі своїми знайомими, а саме: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 (громадянин Йорданії), ОСОБА_14 (громадянка Славаччини) та ОСОБА_15 (громадянин Словачинни), представившись співробітником Служби безпеки України та показавши службове посвідчення працівника Служби безпеки України, пред`явив вимогу до вказаних осіб надати йому документи для перевірки.

Після чого, потерпілий ОСОБА_11 підійшов до іншого ресторанного столика, який знаходиться на терасі ресторанно-готельного комплексу «Три Туза», за яким раніше сидів ОСОБА_10 та за яким перебували ОСОБА_16 , ОСОБА_7 та інші наразі достовірно невстановлені органом досудового розслідування особи, і попросив їх забрати їхнього знайомого ( ОСОБА_10 ), оскільки останній, на думку потерпілого ОСОБА_11 , вчиняє відносно нього та його знайомих протиправні дії.

Близько 16 год 23 хв 23.06.2023, потерпілий ОСОБА_11 вийшов на автопарковку готельно-ресторанного комплексу «Три тузи», яка розташована поруч з терасою, де до нього підійшов ОСОБА_10 та намагався схопити потерпілого ОСОБА_11 за руки, однак останній зумів вирватися та почав швидко бігти з території готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

В той же час, побачивши, що потерпілий ОСОБА_11 покидає територію готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », його почали переслідувати ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_16 .

Через деякий час ОСОБА_7 наздогнав потерпілого ОСОБА_11 та, діючи з прямим умислом, спрямованим на затримання останнього та нанесення йому тілесних ушкоджень, наніс останньому один удар рукою в спину, від чого потерпілий ОСОБА_11 втратив рівновагу та впав у кювет поряд з дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», та в подальшому продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, почав наносити потерпілому ОСОБА_11 , який не чинив опір, численні удари руками та ногами в область голови, тулуба та кінцівок.

-3-

Разом з тим, близько 16 год 25 хв 23.06.2023, до потерпілого ОСОБА_11 , який знаходився у кюветі поряд з дорогою біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза» (вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області), підійшов ОСОБА_16 та, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: отримати зізнання, що останній є нібито угорським агентом та отримати інформацію про осіб, з якими нібито співпрацює потерпілий ОСОБА_11 та завдання, яке останній виконує на території України, присів потерпілому ОСОБА_11 на спину та розпочав нанесення потерпілому ОСОБА_11 , який не чинив опір, численні удари кулаками рук в область голови, тулуба та кінцівок останнього, яке безперервно тривало протягом декількох хвилин, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 сильний фізичний біль і моральні страждання та в процесі нанесення тілесних ушкоджень забрав з кишені останнього належний йому мобільний телефон та документи.

Потім, ОСОБА_7 , за допомогою мобільного зв`язку надав вказівку водію службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_17 під`їхати до узбіччя дороги біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза», де перебував потерпілий ОСОБА_18 .

У подальшому, близько 16 год 43 хв 23.06.2023 ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, після прибуття вищевказаного автомобіля, здійснюючи фізичний тиск на потерпілого ОСОБА_11 та погрожуючи йому фізичною розправою, з метою придушення його волі до самооборони та залякування останнього, блокуючи останньому можливість чинити опір та застосовуючи фізичну силу, а саме: тримаючи потерпілого ОСОБА_11 за обидві руки, силоміць потягли ( ОСОБА_7 та ОСОБА_16 ) останнього до службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та посадили на заднє сидіння справа зазначеного автомобіля.

Після чого, до службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , в якому на задньому сидінні справа перебував потерпілий ОСОБА_11 , за кермом знаходився водій ОСОБА_19 , підсіли на переднє пасажирське сидіння ОСОБА_16 , на заднє ліве сидіння ОСОБА_7 , та вказаний автомобіль розпочав рух в бік м. Ужгород.

Під час поїздки у службовому транспортному засобі «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , у період часу приблизно з 16 год 44 хв по 17 год 14 хв ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме: ОСОБА_16 вимагав надати інформацію щодо буцімто незаконної співпраці потерпілого ОСОБА_11 з угорцями, зокрема видати паролі, явочні квартири, а ОСОБА_7 при цьому з метою отримання цієї інформації, періодично наносив потерпілому ОСОБА_11 , який не чинив опір, численні удари кулаками рук в область голови та тулуба останнього, заподіюючи потерпілому ОСОБА_11 сильний фізичний біль та моральні страждання.

Надалі, ОСОБА_16 близько 17 год 23.06.2023, перебуваючи у службовому транспортному засобі «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті примусити потерпілого ОСОБА_11 вчинити дії, що суперечили його волі, а саме:

-4-

надати доступ до належного останньому мобільного телефону, та з цією метою наніс потерпілому ОСОБА_11 , який не чинив опір, три удари правою рукою по обличчю, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 сильний фізичний біль та моральні страждання, й після чого потерпілий ОСОБА_11 , перебуваючи під фізичним примусом, надав доступ ОСОБА_16 до вказаного мобільного телефону шляхом введення цифрового коду на телефоні.

У подальшому, службовий транспортний засіб «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , зупинився на узбіччі дороги біля с. Холмок, Ужгородського району Закарпатської області, де ОСОБА_16 та ОСОБА_7 вийшли із вказаного автомобіля.

У цей же час, біля службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , зупинився інший транспортний засіб «Шкода Октавія», темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , з якого вийшла наразі достовірно невстановлена органом досудового розслідування особа та підійшла до задньої лівої дверки службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та побачивши потерпілого ОСОБА_11 , вказана особа повернулася до транспортного засобу «Шкода Октавія», темно-синього кольору та через деякий час вказана особа принесла картонну коробку, яку одягнула на голову потерпілого ОСОБА_11 .

Надалі, ОСОБА_16 та ОСОБА_7 повернулися до службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , після чого вказаний автомобіль продовжив рух у бік м. Ужгород.

Під час руху службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 близько 17 год 24 год 23.06.2023, діючи групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті залякування потерпілого ОСОБА_11 , та з цією метою наніс останньому декілька ударів кулаками рук через картонну коробку по голові, в область тулуба потерпілого ОСОБА_11 , який не чинив опір, супроводжуючи вказані дії погрозами фізичної розправи над останнім, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 сильний фізичний біль та моральні страждання.

Після чого, службовий транспортний засіб «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , близько 17 год 31 хв 23.06.2023 прибув на подвір`я будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та із зазначеного автомобіля вийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_7 .

У той же час, приблизно о 17 год 32 хв 23.06.2023, перебуваючи на подвір`ї вказаного будинку ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою з ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті залякування потерпілого ОСОБА_11 , та з цією метою наніс останньому декілька ударів кулаками рук в область черевної порожнини потерпілого ОСОБА_11 , завдавши останньому сильний фізичний біль і моральні страждання, та надав вказівку потерпілому ОСОБА_11 не знімати з голови картонну коробку.

У подальшому, діючи за вказівками ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , водій службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_19 приблизно о 17 год 33 хв 23.06.2023 виїхав з подвір`ї вказаного будинку та відвіз потерпілого ОСОБА_11 до м. Чоп.

-5-

Крім того, близько 16 год 43 хв 23.06.2023, перебуваючи біля готельно-ресторанного комплексу «Три Туза» (вул. Малодобронська, с. Велика Добронь Ужгородського району Закарпатської області), ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою із ОСОБА_16 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом спрямованим на викрадення людини проти її волі, що супроводжується заподіянням викраденій людині фізичних страждань, здійснюючи фізичний тиск на потерпілого ОСОБА_11 та погрожуючи йому фізичною розправою, з метою придушення його волі до самооборони та залякування останнього, блокуючи останньому можливість чинити опір та застосовуючи фізичну силу, а саме: тримаючи потерпілого ОСОБА_11 за обидві руки, силоміць потягли ( ОСОБА_7 та ОСОБА_16 ) останнього до службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та посадили на заднє сидіння справа зазначеного автомобіля.

У подальшому, у період часу близько з 16 год 43 хв по 18 год 23.06.2023 ОСОБА_7 , діючи групою осіб за попередньою змовою спільно із ОСОБА_16 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру спрямованого на викрадення людини, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно проти волі потерпілого ОСОБА_11 , утримували останнього у службовому транспортному засобі «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , та супроводжували зазначене утримання заподіянням потерпілому ОСОБА_11 фізичних страждань, а саме: наносили потерпілому ОСОБА_11 численні удари руками в область голови, тулуба останнього та погрожували йому фізичною розправою.

В той же час, службовий транспортний засіб «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , близько 17 год 31 хв 23.06.2023 прибув на подвір`я будинку, який розташований навпроти спорткомплексу «Зінадін», що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та із зазначеного автомобіля вийшли ОСОБА_16 та ОСОБА_7 .

У подальшому, діючи за вказівками ОСОБА_7 та ОСОБА_16 , водій службового транспортного засобу «Рено Дастер», білого кольору, н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_19 приблизно о 17 год 33 хв 23.06.2023, виїхав з подвір`я вказаного будинку, та відвіз потерпілого ОСОБА_11 до міста Чоп, де приблизно о 18 год 23.06.2023, останній вийшов із вказаного автомобіля та фактично був звільнений.

30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий обґрунтував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких відносяться до категорії особливо тяжких злочинів (ч. 3 ст. 127 КК України), за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що погоджується з обґрунтованістю підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України, існуванням заявлених ризиків, і що відомостей, які б свідчили про можливість гарантувати належну поведінку підозрюваного шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не встановлено. Водночас, при

-6-

застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан. Також урахувавши те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя вказав про відсутність підстав для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, а у випадку неможливості зміни запобіжного заходу, визначити йому мінімальний розмір застави. Вважає ухвалу незаконною та не обґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам. Вказує на те, що слідчим суддею не враховано відсутність заявлених слідчим ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та не дано оцінки даним про особу підозрюваного, зокрема, наявності міцних соціальних зв`язків, дружини, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, двох малолітніх дітей на утриманні підозрюваного, а також батьків ІІ групи інвалідності, які потребують догляду, позитивній характеристиці, в тому числі по місцю несення служби.

В доповненні до апеляційної скарги захисник-адвокат ОСОБА_8 посилається на аналогічні, що і в апеляційній скарзі доводи, додатково зазначаючи про необгрунтвоаність пред`явленої підозрюваному ОСОБА_7 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок недоведеності того, що умисними діями ОСОБА_20 , як представником держави (службової особою), потерпілому були спричинені сильний фізичний біль чи моральні страждання. Також захисник додаткового наголошує на відсутності заявлених слідчим ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та безпідставне не визначення слідчим суддею розміру застави.

Судове провадження розглядається за відсутності підозрюваного. При цьому враховується, що підозрюваний ОСОБА_7 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від нього не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки. Колегією суддів враховується також і думка захисника-адвоката ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного, який обізнаний про час і місце судового розгляду та не виявив бажання бути присутнім під час апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, промову прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

-7-

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

В порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини,які свідчать про: 1)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2)наявність достатніх підстав вважати,що існує хоча б один із ризиків,передбачених ст. 177КПК України,і на які вказує слідчий,прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які власне викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування підозрюваній особі запобіжного заходу.

-8-

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000269 від 23.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України.

30.06.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 03.07.2023 за клопотанням слідчого щодо ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

При вирішенні питання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність слідчим обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі особливо тяжкого злочину (ч. 3 ст. 127 КК), за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, перебуваючи на волі ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, на цій стадії досудового розслідування доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Всупереч доводів захисника, наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, на цій стадії досудового розслідування є підтвердженою. В ході кримінального провадження

-9-

обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні цих злочинів на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколом допиту свідка ОСОБА_12 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_7 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, його підвищену суспільну небезпечність, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим та прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано прийняв до уваги слідчий суддя.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінальних правопорушень такі існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегією суддів під час апеляційного розгляду не встановлено.

Щодо посилання захисника-адвоката ОСОБА_8 на дані про особу підозрюваного, зокрема про наявність міцних соціальних зв`язків, наявність утриманців, малолітнього та похилого віку, позитивної характеристики, то на думку апеляційного суду, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень, вони не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

-10-

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

Наведені захисником в апеляційній скарзі доводи про наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Даних про те, що батьки підозрюваного потребують постійного догляду чи піклування матеріали судового провадження не містять і таких не надано апеляційному суду стороною захисту.

Колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування на цій стадії досудового розслідування обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 127, ч. 2 ст. 146 КК України, наявності в зазначеному провадженні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти зазначеним вище ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому апеляційний суд вважає необхідним обрання на даній стадії досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Доводи захисника про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів відхиляє з таких підстав.

Положенням п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у катуванні, тобто будь-якому умисному діянні, спрямованому на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчинене з метою примусити її вчинити дії, що суперечать її волі, у тому числі отримати інформацію, зізнання, та з метою залякування її, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та представником влади, а також у викраденні людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням викраденій людині фізичних страждань, тому, на переконання колегії суддів, при обранні підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею правомірно не визначено розмір застави, враховуючи положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, а також з огляду на те, що покладення на підозрюваного процесуальних обов`язків, передбачених запобіжним заходом у виді застави, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, а відтак не мінімізує вищевказані ризики для кримінального провадження.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

-11-

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 з доповненням до неї залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.07.2023 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді