Провадження №: 1-кп/752/89/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0008162, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, заміжньої, офіційно не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :

Як видно з формулювання обвинувачення, ОСОБА_5 17.08.2016 приблизно о 20 год., перебуваючи в торгівельному залі магазину «Ашан-Либідська», що розташований на нульовому поверсі ТРЦ «Океан Плаза», за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 176 з метою таємного викрадення чужого майна, підійшла до полиць з товаром та переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, таємно викрала чуже майно, що належить ТОВ «Ашан Україна Гіпермаркет», а саме кільце «Джила Йу Той Трейд» в кількості 3-х одиниць кожна з якої вартістю 1 грн. 99 коп., всього на суму 5 грн. 97 коп., шоколад ТМ «Снікерс» вартістю 8 грн. 54 коп., ремінь жіночий марки «Inextenso», в кількості 2-х одиниць, кожна з якої вартістю 79 грн. 04 коп. всього на суму 158 грн. 08 коп., сукня марки «Kiska Kiska», вартістю 199 грн. 90 коп., боксери жіночі марки «Simgemteksil», вартістю 30 грн. 44 коп., всього товару на загальну суму 402 грн. 93 коп., які сховала собі в рюкзак, який був при ній.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу та бажаючи залишити місце вчинення злочину ОСОБА_5 направляючись до виходу з торговельного залу зазначеного магазину, та пройшовши касову зону, не сплачуючи при цьому за вище вказане викрадене майно, однак не довела свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від її волі, хоча і виконала всі дії, які вважала необхідним для доведення крадіжки до кінця, так як була затримана при виході з магазину працівниками служби охорони магазину «Ашан-Либідська».

Тобто, ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті, вчинила кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України, - замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

За результатами судового розгляду суд прийшов до висновку, що відносно ОСОБА_5 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Згідно вимог ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Судовий розгляд, як зазначено в статті 337 КПК України, проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Як зазначає в свої рішеннях Верховний суд, при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами 2 та 4 ст. 17 КПК України, що передбачають: «ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Так, стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Зазначається, що для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Так, ОСОБА_8 категорично заперечувала свою винність у вчиненні кримінального правопорушення, в якому її обвинувачують. Пояснила, що крадіжки не вчиняла. В дійсності, 17.08.2016 приблизно о 20 год., разом з знайомою по імені ОСОБА_9 , перебувала в торгівельному залі магазину «Ашан-Либідська», що розташований в ТРЦ «Океан Плаза» в м. Києві. Вийшли за межі кас разом із знайомою, у сумці якої охорона виявила не оплачений товар, і ОСОБА_9 пропонувала розрахуватися, однак охорона не погодилися і їх обох завели в кімнату, де вони перебували майже протягом години до прибуття поліції. Потім їх обох забрали в поліцію, говорили що нічого не буде, лише штраф подрузі треба буде заплатити, і була переконана, що це стосується знайомої, в сумці якої виявили не оплачений товар, а не її, оскільки вона не викрадала товар. В той же час виявилося, що звинуватили саме її. Уже в суді адвокат пояснив, що її обманули. Доказів її винності немає, та її безпідставно, протягом майже семи років намагаються притягти до кримінальної відповідальності за злочин, який не вчиняла. Вважає себе не виною, а тому не бажає закриття провадження за строками давності.

На підтвердження винності обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, прокурором було надано ряд доказів, які були безпосередньо досліджені судом. Однак, аналізуючи досліджені докази як окремо так і в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вони, враховуючи показання обвинуваченої, не є достатніми та переконливими доказами для визнання винуватості обвинуваченої поза розумним сумнівом, оскільки встановлено обставини, яким обвинувачення не може надати розумного пояснення і які свідчать про існування іншої, досить реалістичної, версії інкримінованої події, і є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Так, в ході судового розгляду було допитано ОСОБА_10 , свідка сторони обвинувачення, яка в своїх свідченнях відмітила, що в минулому спілкувалися з обвинуваченою. Точно дат уже не пам`ятає, оскільки подія була дуже давно, пригадує, що в один з днів разом з ОСОБА_11 прийшли в магазин «Ашан», що розташований в ТРЦ «Океан Плаза» в м. Києві. Каріна попросила у неї сумку, щоб покласти свої речі. Вона передала її свою сумку, а сама в цей час, розмовляючи по телефону, відволіклася і відійшла в бік та не дивилася що відбувається. На касі оплатили за певний товар. А коли уже пройшли касову зону їх зупинила охорона, оскільки спрацювала сигналізація. Їх запросили в кімнату охорони і на шляху туди, ОСОБА_12 сказала, що в її сумці, яку вона попередньо передавала ОСОБА_12 , і яку та повернула, є неоплачений товар який вона взяла. Уже в кімнаті охорони вона з своєї сумки виклала товар і розповіла усе як було. Не має наміру та підстав обмовляти ОСОБА_12 , з якою з того часу стосунків не підтримує, однак також не розуміє, чому та по суті обмовляє її. Напевно у поліції було своє бачення щодо того, хто вчинив крадіжку, тому її відпустили, а притягують до відповідальності ОСОБА_12 .

Крім того, як документи, тобто докази вчинення обвинуваченою зазначеного кримінального правопорушення, по суті сторона обвинувачення надала лише протокол огляду місця події від 17.08.2016 року та заяву представника «Ашан» про вартість товару. Аналізуючи зазначені докази, суд вважає за необхідне відмітити наступне.

Так, в протоколі огляду зазначено про те, що він проводився в службовому кабінеті який розташований на нульовому поверсі ТРЦ «Ашан». На лаві знаходиться дві дівчини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стіл на якому кільце, снікерс, ремінь, сукня, боксери та відмічено, що дані речі були вилучені та передані під розписку інспектору СБ «Ашан».

В протоколі не знайшло відображення, кому належать речі, які знаходяться на столі, звідки, в кого, зважаючи що в протоколі відображено дві особи які перебувають в службовому кабінеті охорони, та при яких обставинах були вилучені. Більше того, речі про які зазначено в протоколі, в порушення вимог ст. 237 КПК України, детально не оглянуті, та відсутнє відображення будь яких ознак цих предметів (цінники, штрих коди, тощо), які б могли ідентифікувати їх саме як товар з « Ашан ».

Тобто, відсутні докази того, що предмети, які відмічені в протоколі огляду, взагалі належать та викрадені в «Ашан», оскільки в розпорядження суду не було надано документів які б ідентифікували їх як товар з цієї торгової мережі та документи які б підтверджували нестачу товару (акти інвентаризації, ревізії, тощо), відсутній також відеозапис, який би зміг пролити світло на перебіг події.

Більше того, з невідомих причин в зазначеному протоколі є підпис як учасника лише ОСОБА_15 , а підпис ОСОБА_5 , яка, судячи з змісту протоколу, також брала участь при огляді, відсутній, що по суті ставить під сумнів ту обставину, що її взагалі було відомо про зміст та існування на момент складання даного документу.

Тобто, по суті обставини того, що затримано було дві особи, та речі, про які іде мова в обвинуваченні ОСОБА_5 вилучені на столі, опосередковано підтверджують висунуту обвинуваченою версію, щодо обставин того, що вони її не належать, а могли належати іншій затриманій особі.

Показання свідка ОСОБА_15 , та нею озвучена її версія знаходження та вилучення з її сумки товару, має право на існування, однак, за відсутності інших достатніх, переконливих, належних та допустимих доказів, ні яким чином не спростовує версію події висунуту та озвучену обвинуваченою, щодо своєї невинуватості. По суті має місце паритет, тобто рівність в існуванні версій події які висуває та доводить прокурор та сама обвинувачена, яка дає право на існування сумнівів в доведеності винності обвинуваченої поза розумним сумнівом, і свідчить на її користь.

Суд також вважає за необхідне відмітити, що по відношенню до ОСОБА_5 , та і до іншої, відміченої в протоколі особи, було по суті проведено затримання та обшук, однак процесуальні документи, згідно вимог ст. 207-213 КПК України, з цього приводу не оформлялися, протокол затримання не складався, права особі, в тому числі право на захист, не роз`яснювалися, що суд розцінює як істотне порушення прав людини і основоположних свобод, яке полягає в порушенні права на захист, а тому отримані докази, згідно вимог ст. 87 КПК України, слід визнати недопустимими.

Підсумовуючи слід відмітити, що аналіз наданих стороною обвинувачення доказів, свідчить про відсутність достатніх та переконливих, поза розумним сумнівом доказів винуватості обвинуваченої ОСОБА_5 у вчинені замаху на таємне викрадення чужого майна.

Тобто, лише не досить логічних, послідовних та таких, що не узгоджуються з іншими доказами та спростовуються обвинуваченою, показань свідка, між іншим саме в сумці якої, як вона сама стверджувала та зазначала обвинувачена, було виявлено нібито викрадені речі, як вважає суд, не достатньо для визнання особи винуватою у вчиненні замаху на таємне викрадення чужого майна поза розумним сумнівом.

Інших, достатніх та переконливих доказів, які би підтверджували винність обвинуваченої, долучені матеріали не містять, а додаткових прокурором не надано.

Враховуючи викладене, а також що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, відносно ОСОБА_5 слід ухвалити виправдувальний вирок, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_16 визнати невинуватою у пред`явленному обвинуваченні за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України та її виправдати, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченою.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченій та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1