Справа № 346/5357/22
Провадження № 1-кп/346/335/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду м.Коломия, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000838 від 07.12.2022р. за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Прилуцьке Ківерцівського району Волинської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, неодноразово судимого, востаннє: - 15.01.2020 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 187, ч.1 ст.71 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, постановою Верховного Суду від 18.03.2021р. вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2020 року та ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 червня 2020 року щодо ОСОБА_4 залишено без зміни, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Обвинувачений, будучи засудженим 15.01.2020 р. Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 1 ст. 187,ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, для відбування покарання 30.04.2021р. прибув до Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» за адресою: вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик, Коломийського району Івано-Франківської області.

Засудженому ОСОБА_5 30.04.2021 р. роз`яснено його обов`язки, передбачені законодавством для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, яка передбачена ст. 391 КК України.

За час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, тому був взятий на профілактичний облік як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання у виді позбавлення волі.

Через безуспішне застосування інших заходів впливу, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2022 року, до засудженого ОСОБА_5 за порушення вимог режиму відбування покарання, судом застосовано стягнення у виді переведення його до приміщення камерного типу на строк 1 (один) місяць.

На виконання ухвали Коломийського міськрайонного суду від 26 жовтня 2022 року засуджений ОСОБА_5 08 листопада 2022 року був поміщений до приміщення камерного типу № 17 ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

Однак, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в черговий раз вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, а саме: продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, засуджений ОСОБА_5 всупереч вимогам ст.ст. 9, 107 КВК України та статті 2 розділу ІІ, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, 07 грудня 2022 року о 10 годин 27 хвилин, будучи згідно графіку чергування засудженими, які утримуються в камері ДІЗО № 17, на грудень 2022 року, черговим по камері, під час проведення по камерної перевірки наявності засуджених у приміщеннях ДІЗО ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» адміністрацією установи, а саме: виконуючим обов`язки начальника установи полковником внутрішньої служби ОСОБА_6 , заступником чергового помічника начальника установи старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_7 , чергового помічника начальника установи майора внутрішньої служби ОСОБА_8 , старшого оперуповноваженого оперативного відділу майора внутрішньої служби ОСОБА_9 , начальника ВНіБ державної установи старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_10 , молодшого інспектора ВНіБ, який несе службу в ДІЗО, ПКТ старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_11 , не приступив до виконання свого обов`язку як чергового по камері доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують. На неодноразову висловлену законну вимогу виконуючого обов`язки начальника установи приступити до виконання свого обов`язку та повторного попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що передбачено ст. 391 КК України, засуджений ОСОБА_5 , у категоричній необґрунтованій формі відмовився від виконання своїх обов`язків, хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення вказані в обвинувальному акті, згідний з обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Вказав, що винуватий і щиро розкаюється у вчиненому.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, роз`яснено учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Дії обвинуваченого суд кваліфікує за ст. 391 КК України, як вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Прокурор просить визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст.71 КК України до вказаного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2020 року та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, з врахуванням невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, є нетяжким злочином.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, є щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Суд враховує особу винного, який не вперше притягається до кримінальної відповідальності, негативно характеризується за місцем відбування покарання, за час якого до нього застосовано 29 стягнень, які не зняті та не погашені, заохочення не застосовувались.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує також спосіб посягання, форму та ступінь вини обвинуваченого.

Суд доходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ст. 391 КК України - у виді позбавлення волі, оскільки виправлення і перевиховання обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, і це, на переконання суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Остаточне покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі, оскільки обвинувачений вчинив даний злочин після постановлення вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2020 року за яким засуджений за ч. 1 ст. 187, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, яке не відбув, частково приєднавши невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання про речовий доказ слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, частково приєднати до покарання призначеного за даним вироком, невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15 січня 2020 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття ОСОБА_4 визначеного остаточного покарання рахувати з 25 квітня 2023 року.

Речовий доказ - компакт диск із надписом «Videx CD-R 700 MB/80min» із записом за 07.12.2022 при перевірці засудженого ОСОБА_4 в камері №17, зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1