Справа № 309/263/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

05.07.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань - ОСОБА_4 ,

та учасників судового провадження : захисниці адвокатки ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 11-кп/4806/319/23, за апеляційною скаргою, яку подала адвокатка ОСОБА_5 в інтересах обвинувачених: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Хустського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2023 року, задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000075, внесеному 21.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Цією ухвалою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19 липня 2023 року включно.

В ухвалі суду вказується на те, що у провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №0000075 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . У вказаному кримінальному провадженні прокурор подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Відповідно до обвинувального акту, вказані особи обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема і за ч. 3 ст. 307 КК України, тобто незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичних засобів, психотропних речовин, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, організованою групою, що передбачене ч. 3 ст. 307 КК України діяння, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів, і в разі доведення їх вини, обвинуваченим загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано, а потім неодноразово продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, востаннє строком до 20 травня 2023 року включно. Необхідність продовження строку тримання під вартою прокурор обґрунтовує тим, що продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, можуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення. У клопотанні прокурор також зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинувачених та не зможе запобігти вищевказаним ризикам. Просить клопотання задовольнити.

Відповідно до ухвали, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України. Підставами застосування запобіжного заходу визнано обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченими кримінальних правопорушень та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: існує ймовірність того, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, переховуватимуться від суду, можуть перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на свідків, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинене ними діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення їхньої вини у вчинені вищевказаного злочину, можуть у подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Враховуючи те, що обвинуваченим інкримінують вчинення особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, а також те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, у зв`язку з якими відносно обвинувачених обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не відпали і не зменшились, а менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належне виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків, тому суд дійшов висновку, що відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, до 19.07.2023 включно.

Щодо клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт або зменшення суми застави, оскільки він є опікуном інваліда 1 групи, який потребує стороннього догляду, а сума застави, яка була визначена йому при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є непомірно великою для нього та його родини, суд дійшов висновку, що клопотання задоволенню не підлягає, оскільки жодних доказів того, що ОСОБА_6 є опікуном інваліда 1 групи, та єдиним, хто доглядає за інвалідом 1 групи, сторона захисту суду не надала, а розмір застави відносно обвинуваченого ОСОБА_6 був вже визначений судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого ОСОБА_6 , разом з тим, ст. 182 КПК України не передбачає зменшення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисниця обвинувачених, адвокатка ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість та незаконність ухвали суду, просить її скасувати. Звертає увагу на тривалий термін перебування обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 під вартою. Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами. Просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову, якою щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на них процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, про основні доводи апеляційної скарги, пояснення захисниці адвокатки ОСОБА_5 , яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядаються за відсутності прокурора та обвинувачених, неявка яких, з огляду на положення ст. 405, 422-1 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд справи за відсутності вищевказаних осіб апеляційний суд бере до уваги, що: прокурор та обвинувачені належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяви про відкладення розгляду апеляційної скарги обвинувачені не подавали; в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинувачених і від них не надходило клопотань про бажання брати участь у розгляді апеляційної скарги; захисниця не заперечувала щодо розгляду апеляційної скарги без участі прокурора та обвинувачених. При оцінці заяви прокурора ОСОБА_9 про відкладення розгляду апеляційної скарги береться до уваги те, що в заяві не наведено таких обставин, які можна було визнати поважними причинами неявки на розгляд апеляційної скарги, а розгляд апеляційної скарги вже відкладався, доводи заяви прокурора про відкладення розгляду апеляційної скарги (зайнятість в інших судових засіданнях) визнаються такими, що не підтверджені жодними доказами та не дають підстав для відкладення розгляду апеляційної скарги адвокатки ОСОБА_5 .

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий. У разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу. Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Висновок суду першої інстанції про продовження щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні висновки такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з матеріалами та обставинами кримінального провадження.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які є особливо тяжкими злочинами, і їм загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Колегія суддів також погоджується і з висновком суду першої інстанції про те, що обставини вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тяжкість кримінальних правопорушень, а також те, що судове провадження не закінчено, дають достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, з метою зміни ними показань на їхню користь, у тому числі і шляхом умовляння, погроз або іншим способом, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги такі факти та обставини: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше судимі, не працюючі, не одружені, а відтак і міцних соціальних зв`язків не мають; ОСОБА_8 раніше судимий, не працюючий.

Вищенаведене, на думку колегії суддів, свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції про те, що ризики, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний момент не відпали та не зменшилися, і продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для запобігання цих ризиків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених під час судового провадження.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що сторона захисту під час розгляду клопотання не посилалась на наявність даних, які б підтверджували, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, встановлені при обранні та неодноразовому продовженні обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зменшилися або відпали.

На наявність таких даних сторона захисту не посилається і в апеляційній скарзі та не вказувала і під час її розгляду.

У зв`язку з цим, доводи апеляційної скарги про те, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, на які посилається у клопотанні прокурор, відсутні, стороною обвинувачення існування таких не підтверджено належними та допустимими доказами, апеляційний суд відхиляє як безпідставні та необґрунтовані.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинувачених.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що застосований щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід із урахуванням його тривалості та в співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку й кореспондується з характером суспільного інтересу, в зв`язку з чим, із огляду на сукупність викладених обставин щодо тривалості перебування обвинувачених під вартою, даних про особу обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , у силу характеру інкримінованих їм діянь та одночасної потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення (допит свідків, дослідження письмових та речових доказів), суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинувачених під вартою, із чим погоджується й колегія суддів, вважаючи, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та дієвості кримінального провадження.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачені тримаються вартою протягом тривалого терміну, - апеляційний суд не бере до уваги і відхиляє як такі, що не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження їм строку тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів вважає, що, дійшовши висновку про необхідність продовження обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції належним чином врахував мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного (обвинуваченого), але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачені й не мають на меті ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких мали місце кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Разом із тим, колегія суддів бере до уваги і те, що доказів, які б підтверджували факт наявності в обвинувачених таких захворювань, що виключають тримання їх під вартою, у ході апеляційного розгляду не встановлено і таких стороною захисту не надано, у зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується і з висновками суду першої інстанції про те, що стан здоров`я обвинувачених не перешкоджає триманню їх під вартою.

Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги доводи сторони захисту про можливість застосування щодо обвинувачених більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, задовольнивши клопотання прокурора та продовжив щодо обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на період судового розгляду справи, однак на строк не більше ніж 60 днів, а у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну йому запобіжного заходу на домашній арешт або зменшення раніше визначеного розміру застави відмовив, належним чином вмотивувавши своє рішення.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги, доводи яких не впливають на висновки суду першої інстанції, задоволенню не підлягають, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, і на такі сторона захисту не вказувала.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу, яку подала захисниця обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , адвокатка ОСОБА_5 ,залишити без задоволення.

Ухвалу Хустського районного суду Закарпатської області від 15 травня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні за №0000075, внесеному 21.01.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань та продовжено щодо обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 , і продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 19 липня 2023 року включно, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: