Справа № 306/1472/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/396/21 за апеляційною скаргою прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.09.2021.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000227 від 27.08.2021, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, а саме: вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились деревина породи «Бук», свідоцтва про реєстрації транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4; товарно-транспортні накладні № 614661 та серії ЗКВ № 534697 від 26.08.2021; специфікацію приймання лісопродукції від розкряжування деревних хлистів № 3K-6 від 26.08.2021, деревину породи «Бук», довжиною близько 6-8 метрів кожна, загальним об`ємом 15,20 м. куб, шляхом заборони його використання та розпорядження.

Клопотання мотивоване тим, що 26.08.2021 близько 18 год 30 хв, працівниками Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області, було зупинено транспортний засіб марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 , на причепі якого знаходилась деревина, зовні схожа на породу «Бук». Під час перевірки документів у працівників поліції виникли сумніву щодо правильності та відповідності внесених відомостей в ТТН-ліс, серія ЗКВ № 534697 від 26.08.2021, а саме в розділі, деревина дров`яна ПВ Бук (FASY) було зазначено, що вказана порода деревини має довжину 2,29 м, що не відповідає дійсності, а також в пункті прийняв до перевезення немає підпису водія експедитора.

В ході огляду місця події 26.08.2021 було виявлено вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились деревина породи «Бук», загальною кількістю близько 15.20 кубометрів, довжина близько за шість метрів кожна деревина, під керуванням ОСОБА_6 , який надав працівникам поліції ТТН № 614661, свідоцтво про реєстрації серію НОМЕР_3 та свідоцтво про реєстрацію серії НОМЕР_4 . Крім того, до місця проведення огляду прибув майстер лісозаготівлі ОСОБА_7 , який в свою чергу надав ще одну ТТН серії ЗКВ № 534697 від 26.08.2021 та специфікацію приймання лісопродукції від розкряжування деревних хлистів № 3K-6 від 26.08.2021. Після проведення огляду вищевказаний автомобіль разом з деревиною було поміщено на зберігання до спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів, за адресою м. Мукачево, вул. Об`їзна, б/н, Закарпатської області.

-2-

В обгрунтування доводів клопотання слідчий посилається на те, що вказане у клопотанні майно постановою слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 27.08.2021 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000227. Вилучене 26.08.2021 тимчасово майно має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникла необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно, шляхом заборони відчуження та розпорядження до прийняття кінцевого рішення у даному кримінальному провадженні.

Відмовляючи у задоволенні клопотання, слідчий суддя вказав на відсутність достатніх мети та підстав, які відповідали б критеріям, передбаченим ст. 170 КПК України, для накладення арешту на зазначене в клопотанні майно. Слідчий суддя вважав, що надані до матеріалів клопотання фотографії та стенограма до протоколу огляду місця події від 26.08.2021 не відповідають вимогам ст. 105 КПК України, оскільки, стенограма підписом особи, яка її склала не скріплена, також, фотографії не містять підпису слідчого, який проводив дану процесуальну дію, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка проводила фотографування, будь-які інші пояснення на фотографіях відсутні, що не дає можливості ідентифікувати їх належність до вищезгаданого протоколу огляду місця події. Окрім того, органом досудового розслідування не вжито будь-яких заходів для визначення довжини, діаметру та інших родових ознак деревини, що перевозилася і таким чином не встановлено розбіжностей між деревиною, зазначеною у ТТН і яка перевозилася на вантажному автомобілі «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 . Слідчий не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які він посилався в клопотанні про арешт майна, тому наведені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити або призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на ті самі доводи, які наведені у клопотанні та наполягає на тому, що незастосування арешту на вказане у клопотанні майно перешкодить проведенню слідчих дій та позбавить можливості об`єктивного здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Також, з указаним у клопотанні майном, яке визнане речовим доказом, необхідно провести слідчі дії, в тому числі призначити експертизу, з метою визначення чи є заподіяна шкода істотною. Стороною обвинувачення доведена необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 частини 1 статті 170 КПК України. Дана деревина є предметом можливого вчинення кримінального правопорушення, а транспортний засіб є знаряддями можливого вчинення цього злочину, а тому з метою забезпечення кримінального провадження підлягають арешту.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, власника майна, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів враховує наступне.

-3-

За змістом конституційних норм та положень кримінального процесуального законодавства тягар доведеності обґрунтованості тверджень клопотань про необхідність накладення арешту на майно, покладений на органи досудового розслідування, - ініціаторів клопотань та прокурора.

Відповідно до ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Підтримання державного обвинувачення у суді здійснюється прокурором. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, а відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000227 від 27.08.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

У межах зазначеного кримінального провадження, слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно - вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились деревина породи «Бук», свідоцтва про реєстрації транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4; товарно-транспортні накладні № 614661 та серії ЗКВ № 534697 від 26.08.2021; специфікацію приймання лісопродукції від розкряжування деревних хлистів № 3K-6 від 26.08.2021, деревину породи «Бук», довжиною близько 6-8 метрів кожна, загальним об`ємом 15,20 м. куб.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь - які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну

-4-

відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя відповідно до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно - вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились деревина породи «Бук», свідоцтва про реєстрації транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4; товарно-транспортні накладні № 614661 та серії ЗКВ № 534697 від 26.08.2021; специфікацію приймання лісопродукції від розкряжування деревних хлистів № 3K-6 від 26.08.2021, деревину породи «Бук», довжиною близько 6-8 метрів кожна, загальним об`ємом 15,20 м. куб та прийшов до обґрунтованого висновку про не доведеність слідчим та прокурором необхідності арешту майна, зазначеного у клопотанні, у зв`язку з відсутністю обґрунтування мети та підстав за якими потрібно здійснити арешт такого майна відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що органом досудового розслідування під час складання клопотання не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Орган досудового розслідування у розумінні вимог ст. 132 КПК України не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Окрім того, клопотання не містить відомостей, які б давали розумні підстави вважати, що вантажний транспортний засіб з причепом до нього, на якому знаходиться деревина породи «Бук», реєстраційні документи на транспортні засоби, спеціфікація та

-5-

товарно-транспортні накладні, які є предметом арешту, відповідають критеріям ст. 98 КПК України, оскільки речовими доказами можуть бути речі (майно), які набуті кримінально-протиправним шляхом. Речі які набуті правомірно, не можуть бути речовими доказами у справі.

Разом з тим, колегія суддів констатує й те, що на даній стадії досудового розслідування, жодній особі не повідомлено про підозру, а слідчим не доведено фактів того, що існують підстави вважати, що вищевказаному майну загрожує знищення, чи воно підлягає спеціальній конфіскації, або конфіскації, як виду покарання, або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, і цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про безпідставність та невмотивованість клопотання про необхідність накладення арешту на транспортні засоби з деревиною та документи на них, з метою збереження речових доказів, є обґрунтованим, таким, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону та фактичних обставинах, на підставі яких слідчий вніс клопотання. Погоджуючись із висновком слідчого судді, колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано враховано, що за даними договору купівлі-продажу № 5/кв-ел від 29.06.2021, укладеного між ДП «Свалявське ЛГ» (продавець) та ФОП « ОСОБА_8 » (покупець), останній має право на придбання у продавця круглих лісоматеріалів та деревини породи «Бук».

Відповідно до дозволу ТУ Держгірпромнагляду, ФОП « ОСОБА_8 » має право на виконання лісосічних робіт та трелювання лісу.

Згідно нотаріально посвідчених доручень, ОСОБА_8 має право користування та розпорядження транспортним засобом марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 та причепом д.н.з. НОМЕР_2 .

Окрім того, за приписами ст. 84, 85 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно ст. 105 КПК України, особою, яка проводила процесуальну дію, до протоколу долучаються додатки. Додатками до протоколу можуть бути: 1) спеціально виготовлені копії, зразки об`єктів, речей і документів; 2) письмові пояснення спеціалістів, які брали участь у проведенні відповідної процесуальної дії; 3) стенограма, аудіо-, відеозапис процесуальної дії; 4) фототаблиці, схеми, зліпки, носії комп`ютерної інформації та інші матеріали, які пояснюють зміст протоколу. Додатки до протоколів повинні бути належним чином виготовлені, упаковані з метою надійного збереження, а також засвідчені підписами слідчого, прокурора, спеціаліста, інших осіб, які брали участь у виготовленні та/або вилученні таких додатків.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що надані до матеріалів клопотання фотографії та стенограма до протоколу огляду місця події від 26.08.2021 не відповідають вимогам ст. 105 КПК України, оскільки, стенограма підписом

-6-

особи, яка її склала не скріплена, фотографії також не містять підпису слідчого, який проводив дану процесуальну дію, що унеможливлює ідентифікацію особи, яка проводила фотографування, будь-які інші пояснення на фотографіях відсутні, що не дає можливості ідентифікувати їх належність до вищезгаданого протоколу огляду місця події від 26.08.2021.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що на час розгляду клопотання слідчим суддею, органом досудового розслідування не вжито будь-яких заходів для визначення довжини, діаметру та інших родових ознак деревини, що перевозилася і таким чином не встановлено розбіжностей між деревиною, зазначеною у ТТН і яка перевозилася на вантажному автомобілі «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом д.н.з. НОМЕР_2 .

З урахуванням вищенаведеного, доводи апеляційної скарги прокурора, у тому числі й про те, що необхідність накладення арешту на вищевказане майно полягає в збереженні речових доказів, колегія суддів визнає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та приєднаних до клопотання доказах, відхиляє їх як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно - вантажний автомобіль марки «Урал», моделі «4320», д.н.з. НОМЕР_1 з причепом до нього, д.н.з. НОМЕР_2 , в кузові якого знаходились деревина породи «Бук», свідоцтва про реєстрації транспортних засобів серії НОМЕР_3 та НОМЕР_4; товарно-транспортні накладні № 614661 та серії ЗКВ № 534697 від 26.08.2021; специфікацію приймання лісопродукції від розкряжування деревних хлистів № 3K-6 від 26.08.2021, деревину породи «Бук», довжиною близько 6-8 метрів кожна, загальним об`ємом 15,20 м. куб.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про накладення арешту на майно, слідчий суддя правильно врахував той факт, що клопотання не містить обґрунтування мети і підстав для арешту відповідно до вимог ст. 170, 171 КПК України, відтак рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 170-173 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, колегія суддів враховує і те, що різниця в кількості перевезеної деревини становить до одного м. куб, а відповідальність за ч. 1 ст. 246 КК України настає при наявності порушення, що завдало істотної шкоди (ч. 1 ст. 246 КК України - незаконна порубка дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду). При цьому вартість деревини, походження якої слідчим ставиться під сумнів, у клопотанні не зазначено, документів, які б свідчили про таку вартість до клопотання не додано.

З урахуванням обставин кримінального провадження, викладених слідчим у клопотанні, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про відсутність правової підстави для задоволення відповідного клопотання слідчого.

На інші дані, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість судового рішення, та які б могли слугувати безумовною підставою для його скасування, в апеляційній скарзі не вказується, і такі в матеріалах судового провадження відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді і накладення арешту на майно в арешті якого відмовлено.

Колегія суддів вважає, що накладення арешту на майно зазначене у клопотанні та апеляційній скарзі мотивів не ґрунтується на положеннях вказаних вище норм

-7-

Кримінального процесуального кодексу України та фактичних обставинах кримінального провадження, у зв`язку з чим, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час розгляду судової справи прокурор не заявляв клопотань про приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б підтверджували обґрунтованість доводів поданого ним клопотання чи могли б істотно вплинути на вищевказані висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення,а ухвалу слідчого судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 03.09.2021 про відмову в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке 27.08.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000227, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді