Кримінальне провадження №629/2438/23
Номер провадження 1-кп/629/120/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2023 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря - ОСОБА_2 , прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Краснопавлівка. Лозівського району, Харківської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовозобов`язаного, не працюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2023 року військовозобов`язаному ОСОБА_5 на виконання ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», вручено повістку про прибуття 22.03.2023 о 08:30 до ІНФОРМАЦІЯ_2 . розташованого за адресою АДРЕСА_2 , для проходження планової медичної комісії та поновлення військово-облікових документів.

На виконання Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24.02.2022р., Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» №574/2022 від 12.08.2022р., Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», ч. 9 ст. 1, ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ОСОБА_5 , перебуваючи на обліку, як військовозобов`язаний, за результатами медичного огляду, проведеного 27 березня 2023 року військово-лікарською комісією визнаний придатним до військової служби, у зв`язку з чим, 27 березня 2023 року ОСОБА_5 вручено мобілізаційне розпорядження та повістку (бойова) на відправку для проходження військової служби у Збройні Сили України, згідно із якою ОСОБА_5 28 березня 2023 року о 14 годині 00 хвилин повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправлення до Чернігівської області з подальшим направленням до військової частини Збройних Сил України НОМЕР_1 .

Після отримання вказаного мобілізаційного розпорядження у ОСОБА_5 виник умисел на ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 будучи попередженим про відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, розуміючи, що відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у нього відсутні підстави для відстрочки від призову, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, безпідставно не прибув на вказаний у мобілізаційному розпорядженні час та дату до ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно відмовився від відправки у складі команди для проходження військової служби у військовій частині, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації.

ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення правопорушення, викладеного в обвинувальному акті, не заперечував визнати недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оспорюються, пояснив, що влаштовувався на роботу, сказали, що необхідно пройти медичну комісію. Пройшов мед.комісію, був годний, йому вручили повістку. Повинен був з`явитися 28.03.2023 о 14.00 год. у військкомат, однак злякався, бо раніше не служив, зброю в руках не тримав. Повідомив, що мешкає разом з матір`ю ОСОБА_6 , 1960 року народження, яка є інвалідом 3 групи.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину в повному обсязі, а також те, що ним не оскаржуються фактичні обставини кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, обвинувачений вірно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, у суду відсутні сумніви в добровільності та істинності позиції обвинуваченого, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд обмежив дослідження доказів по кримінальному провадженню, обмежившись допитом обвинуваченого, та вивченням його особистості, та визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин які ніким не оскаржуються.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні доведена.

Таким чином дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ст. 336 КК України - тобто, ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

При вивченні особи обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він є громадянином України, українцем, з середньо-спеціальною освітою, неодружений, має на утриманні неповнолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, за місцем мешкання характеризується формально, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, раніше не судимий.

При призначенні та визначенні виду покарання для обвинуваченого ОСОБА_5 суд враховує те, що він вчинив нетяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 12 КК України.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 суд вважає його щире каяття в скоєному.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлені.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 упродовж досудового розслідування та судового провадження давав визнавальні показання щодо обставин вчинення правопорушень і не оспорював фактичних обставин їх вчинення, що дало суду підстави розглядати провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України. Цим обвинувачений, на думку суду, сприяв здійсненню правосуддя, а отже, і розкриттю правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З урахуванням викладеного, те, що обвинувачений вчинив злочин, який відноситься до категорії нетяжкого, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування призначеного покарання, застосувавши ст. 75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Підстави для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України, у суду відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 2 роки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1