ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6449/23
провадження № 1-кп/753/1372/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" серпня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0000949 від 03.03.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ

Донецької області, громадянина України, який зареєстрований за

адресою:

АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва 14 червня 2023 року кримінальне провадженні, внесене до ЄРДР № 0000949 від 03.03.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, прийнято до провадження головуючого судді ОСОБА_1 .

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він будучи раніше судимим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, визначивши для себе вчинення корисливих злочинів як засіб для існування, діючи повторно, вчинив злочин проти власності в умовах воєнного стану за таких обставин.

Так, ОСОБА_5 02 березня 2023 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: пров. Волго-Донський, 2, у м. Києві, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi 10 4/64» з рук останнього. Після чого з місця події втік, завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 4 999,20 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе за ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 02 березня 2023 року, приблизно о 23 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: пров. Волго-Донський, 2, у м. Києві, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим умислом, направленим на відкрите заволодіння чужим майном, підійшов до потерпілого ОСОБА_6 та шляхом ривка відкрито заволодів мобільним телефоном, з яким з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд. Корисливий мотив вчиненого пояснив тим, що незважаючи на те, що працював, перебував у скрутному матеріальному становищі, та про вчинене щиро шкодує.

Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: молодого віку, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимого, з середньо-спеціальною освітою, працює не офіційно продавцем на ринку, має постійне місце проживання та сім`ю.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, добровільне й повне відшкодування завданих злочином збитків й примирення з потерпілим.

У висунутому обвинуваченні ОСОБА_5 вказано про наявність обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення злочину повторно, яку суд виключає з обвинувачення.

Так, вчинення злочину особою повторно визнається судом обставиною, що обтяжує покарання, у тому разі, коли така кваліфікуюча ознака, як повторність, не передбачена законодавцем у диспозиції статті й відсутня в юридичному формулюванні обвинувачення.

У такому разі повторність береться до уваги судом на загальних підставах, як обставина, що обтяжує покарання.

Разом з тим, обвинуваченому інкриміновано таку ознаку, яка кваліфікує злочин як повторне його вчинення, тому ця ознака не може бути врахована судом ще раз як обставина, яка обтяжує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відтак з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, даних про особу обвинуваченого, який неодноразово судимий, має не зняті та не погашені судимості, втім щодо його ставлення до вчиненого та наявності всіх обставин, які пом`якшують покарання, суд призначає його в мінімальних межах санкції статті, за якою визнає його винним.

З урахуванням ухваленого стосовно ОСОБА_5 вироку Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року за вчинений кримінальний проступок 09 травня 2023 року суд застосовує положення ч. 4 ст. 70 КК України для визначення остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Водночас суд не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України для визначення покарання нижче нижчої межі як про це просив захисник у судових дебатах.

Під час досудового розслідування 13.03.2023 обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що завершив свою дію 13.05.2023. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо долі речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 червня 2023 року більш суворим за цим вироком, з урахуванням положень п. 1(б) ч. 1 ст. 72 КК України, суд остаточно визначає ОСОБА_5 до відбування покарання у виді позбавлення волі на строк сім років.

Початок відбування покарання рахувати з моменту затримання обвинуваченого у порядку виконання цього вироку після набрання ним законної сили.

Під час досудового розслідування 13.03.2023 обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що завершив свою дію 13.05.2023. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: оптичний носій з відеозаписом з камери відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_3 , зберігати у матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1