Справа № 137/1377/20
Провадження №11-кп/801/476/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000252 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та представника ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_9 на вирок Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2023, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 10 (десять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Строк відбуття покарання вирішено рахувати з моменту затримання, тобто 23.07.2020.

Вирішено питання з процесуальними витратами, накладеним арештом та речовими доказами.

Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 550 000 грн моральної шкоди та 25000 грн відшкодування витрат на юридичну допомогу.

В решті позову відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_11 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_11 260 000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 3373 грн матеріальної шкоди понесеної на поховання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 500 000 грн моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_12 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_12 260 000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 500 000 грн моральної шкоди.

Цивільний позов ОСОБА_13 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_13 260 000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 12 206,63 грн матеріальної шкоди понесеної на поховання.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_13 500 000 грн моральної шкоди.

За участю прокурорів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_16 , обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_8 близько 05 години 30 хвилин 23.07.2020, перебуваючи у стомленому стані, керуючи автомобілем «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на 346 км, у напрямку м. Хмельницький, неподалік с. Громадське Літинського району Вінницької області, з врахуванням дорожньої обстановки, а саме звуження проїзної частини дороги в напрямку руху, внаслідок чого допустив виїзд на зустрічну смугу руху, де сталось зіткнення із автомобілем «MAN TGM 18/250», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_17 , який рухався по належній смузі руху у зустрічному напрямку руху.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди від отриманих тілесних ушкоджень загинули п`ять пасажирів автомобіля «Opel Zafira" ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а шостий пасажир був госпіталізований до Вінницької міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги.

Відповідно до висновку експертизи технічного стану транспортного засобу №488 від 13.08.2020, у робочій гальмівній системі, рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля «MAN TGM 18/250», державний номерний знак НОМЕР_2 , експлуатаційний несправностей, які могли б виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Згідно із висновком експертизи технічного стану транспортного засобу №489 від 17.08.2020 у робочій гальмівній системі, рульовому керуванні та ходовій частині автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 , експлуатаційних несправностей, які могли б виникнути до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

Відповідно до висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №498 від 13.08.2020, в момент первинного контакту кут між подовжньою віссю автомобіля «MAN TGM 18/250», державний номерний знак НОМЕР_2 та подовжньою віссю автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 , складав близько 185-195 градусів.

З урахуванням кута між транспортними засобами та результатів дослідження по визначенню місця зіткнення, автомобіль «MAN TGM 18/250», державний номерний знак НОМЕР_2 , повністю та передньою частиною розташовувався на проїзній смуги руху в напрямку м. Вінниці, а автомобіль «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 , майже повністю розташовувався на цій же смузі руху передньою частиною в напрямку на м. Хмельницький.

Зіткнення автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіля «MAN TGM 18/250», державний номерний знак НОМЕР_2 , сталося на проїзній частині автодороги «Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка», на смузі руху в напрямку м. Вінниця в районі початку подряпин асфальтного покриття, слідів руху коліс транспортних засобів та розливу паливно-мастильних матеріалів.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №678 від 08.09.2020 року трупа ОСОБА_18 виявлено сполучу травму тіла: відкрита черепно-мозкова травма (синці, садна та забиті рани на обличчі та голові, крововилив в мякі покрови голови відповідно лобній ділянці, множинні преломи кісток основи та склепіння черепа); закрита тупа травма грудної клітки (множинні синці та садна тулуба, множинні переломи ребер з обох сторін); закрита тупа травма живота (множинні розрив печінки та селезінки, гемоперитонеум 1000 мл); множинні синці та садна кінцівок, багато уламковий перелом правої стегнової кістки. Виявлена під час експертизи трупи ОСОБА_18 сполучна травма має прижиттєве походження, виникла від дії тупого твердого предмета (предметів) і належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_18 настала від сполучної травми тіла. Між сполучно травмою тіла та смертю ОСОБА_18 є прямий причино-наслідковий зв`язок.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №679 від 03.09.2020 року трупа ОСОБА_19 виявлено сполучну травму тіла: повна декапітація; множинні синці, садна та рани тулуба і кінцівок; перелом правої ключиці, переломи верхніх та нижніх кінцівок, множинні переломи ребер по декількох анатомічних лініях; двобічний гемоторакс, відрив аорти, забій серця, розрив лівого шлуночка серця, забій лівої легені, розрив селезінки, розриви печінки . Ушкодження у ОСОБА_19 виникли від дії твердих тупих предметів, що діяли зі значною силою, в момент дорожньо-транспортної пригоди. Смерть ОСОБА_19 настала від сполучної травми тіла. Сполучна травма тіла у ОСОБА_19 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечна для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №680 від 07.09.2020 року трупа ОСОБА_20 виявлена сполучна травма тіла: травма голови з повним руйнуванням кісток мозкового та лицевого черепу, руйнування головного мозку; травма грудей у вигляді ран, синців та саден по різних поверхнях, крововиливи в плевральні порожнини, переломи грудини, чисельних переломів ребер з обох боків по декількох анатомічних лініях з ушкодженням пристінкової плеври, міжреберних судин, крововиливами в м`які тканини, забої легень та серця розрив серцевої сорочки; закрита тупа травма живота у вигляді синців та саден, крововилив у черевну порожнину, гемарогічної інфільтрації клітковини за очеревинного простору, багато чисельних розривів печінки, селезінки, нирок, крововиливів в брижу; численні синці, садна та рани на кінцівках та тулубі; переломи верхніх та нижніх кінцівок, розрив хребта між 3-ми-4-ми грудними хребцями з ушкодженням спинного мозку. Сполучна травма тіла у ОСОБА_20 виникла від дії твердих тупих предметів. Смерть ОСОБА_20 настала від сполучної травми тіла, яка ускладнилась травматичним шоком. Сполучна травма тіла у ОСОБА_20 мала ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя в момент заподіяння і стоїть в причинному зв`язку зі смертю.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №681 від 08.09.2020 року трупа ОСОБА_21 виявлено сполучну травму тіла відкрита черепно-мозкова травма (синці, садна та забиті рани на обличчі та голові, множинні переломи кісток лицевого черепу, основі/та склепіння черепа); закрита тупа травма грудної клітки (садна тулубу, переломи 1-3 ребер справа); множинні синці та садна кінцівок, перелом правої ключиці, перелом правої стегнової кістки. Виявлена під час експертизи трупа ОСОБА_21 сполучна травма має прижиттєве походження, виникла від дії тупого твердого предмета (предметів) і належить до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Смерть ОСОБА_21 настала від сполучної травми тіла. Між сполучною травмою тіла та смертю ОСОБА_21 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Згідно із висновком судово-медичної експертизи №680 від 07.09.2020року тупа ОСОБА_22 виявлена сполучна травма тіла: відкрита черепно-мозкова травма у вигляді рани, синців та саден на голові, крововиливів в м`які тканини голови відповідно лобно-скронево-тім`яно-потиличній ділянці зліва та тімяній ділянці справа, переломів кісток мозкового та лицевого відділів черепа, епідуральної та субдуральної гематом, субарахноїдального крововиливу відповідно лобним ділянкам обох півкуль, потиличній ділянці лівої півкулі, скронево-тім`яній ділянці лівої півкулі та по задній поверхні мозочка , забою мозку; закрита тупа травма грудей у вигляді саден спини, струса легень, розривів лівої легені, лівостороннього гематоракса; закрита тупа травма живота у вигляді розривів печінки, розриву селезінки, крововиливу в брижу ободової кишки, гемоперитонеума, гематоми та гемограгічної інфільтрації клітковини заочеревного простору; синці та садна на кінцівках. Сполучна травма тіла виникла від дії тупих предметів, можливо, має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознаками небезпечності для життя та стоїть в причинному зв`язку зі смертю. Смерть ОСОБА_22 настала від отриманої сполучної травми тіла, яка ускладнилась набряком та набуханням головного мозку, що є безпосередньою причиною смерті.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №956 від 17.09.2020 року у ОСОБА_23 були виявлені об`єктивні ознаки тілесних ушкоджень у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку, САК, забійні рани губи та язика, переломо-вивих тіла С2 хребця без порушення функції спинного мозку, закрита травма грудної клітки, забій грудної клітки, забій легень, закрита травма живота без пошкодження внутрішніх органів, травматичний вивих лівого стегна з краєвим переломом голівки, закритий перелом обох лобкових та обох сідничних кісток із переломом бічної маси крижа справа, травматичний шок 1 ступеня. Вказана сполучна травма тіла у ОСОБА_23 являлася небезпечною для життя в момент заподіяння, тому належить до тяжких тілесних ушкоджень, виникла від травматичної дії тупого твердого предмету (предметів).

Відповідно до висновку експерта №534 від 19.08.2020 за результатами судової авто технічної експертизи в заданій обстановці, дії водія автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 , з технічної точки зору регламентувались вимогами п.10.1 Правил дорожнього руху та вимог дорожньої розмітки 1.1, яку перетинати заборонено.

В ситуації, яка склалась, можливість попередження зіткнення у водія автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_8 з технічної точки зору полягала у виконанні ним вимог п.10.1 Правил дорожнього руху, для виконання яких у нього були відсутні будь-які перешкоди технічного характеру.

В ситуації, яка склалась, в діях водія автомобіля «Opel Zafira", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам п.10.1 та вимог горизональної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху. Дії водія ОСОБА_8 , які не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, ОСОБА_8 за вищевикладених обставин порушив вимоги п.п. 2.9 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України та вимоги горизонтальної дорожньої розмітки п.1.1 додатку №2 ПДР України, згідно яких:

-п.2.9 (б) - Водієві забороняється керувати транспортним засобом у хворобливому стані, у стані стомлення, а також перебуваючи під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції та увагу;

-п.10.1 - Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

-горизонтальна дорожня розмітка п.1.1 (вузька суцільна лінія) - «поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей».

Порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.п.2.9 (б), 10.1 Правил дорожнього руху, з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок щодо ОСОБА_8 та закрити кримінальне провадження за відсутності в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не враховано, що ОСОБА_8 виїхав на зустрічну смугу, так як автомобіль «MAN TGM 18/250» обганяв легковий автомобіль марки «Пежо» не у встановленому місці, який рухався йому на зустріч по його смузі, а тому ОСОБА_8 загальмував та прийняв вліво, внаслідок чого відбулось зіткнення з вантажним автомобілем.

Також органом досудового розслідування, знаючи дані обставини, не вжилось заходів для встановлення автомобіля марки «Пежо», а судом не враховано, що в ДТП прийняли участь три водії на трьох автомобілях та дії третього не досліджувалися, не в повному об`ємі викладено у вироку покази свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_24 щодо невстановленого автомобіля.

Крім того, суд безпідставно відхилив клопотання про недопустимість доказів - висновки експерта №489 від 17.08.2020 та №488 від 13.08.2020, який не мав відповідної спеціальної експертної підготовки та обладнання.

Представник ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_9 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_11 260000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 3373 грн матеріальної шкоди на поховання на користь ОСОБА_12 260000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та на користь ОСОБА_13 260000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 12206,63 грн матеріальної шкоди понесеної на поховання в повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю.

Свої вимоги представник мотивує тим, що позивачі на момент винесення вироку не звертались з заявами про страхове відшкодування та не надавали відповідні документи, а також законодавством максимальний ліміт виплат на одного померлого становить 260000 грн, а тому суд безпідставно стягнув з ПАТ «СГ «ТАС» більший розмір виплат.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_7 , який з обвинуваченим ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просять скасувати вирок і закрити кримінальне провадження за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_8 , оскільки досудове слідство і суд першої інстанції не взяли до уваги показання ОСОБА_8 щодо трьох автомобілів, а не двох, які були учасниками ДТП, так як не встановлений автомобіль виїхав на смугу руху де рухався ОСОБА_8 і щоб уникнути зіткнення, він змінив рух, що призвело до ДТП, тобто він діяв в умовах аварійної ситуації, досудове слідство не встановило порушення правил ДТП невстановленим автомобілем, а в ході судового розгляду, хоча і призначалась експертиза для перевірки наявності порушень ПДР в діях невстановленого водія, проте експерти не дали відповіді, тому сторона захисту звернулась з цього приводу до експерта ОСОБА_25 , який надав судову інженерно-транспортну експертизу від 22.03.2023 де також було встановлено порушення ПДР невстановленим водієм, а тому ОСОБА_8 діяв в умовах аварійної обстановки, хотів уникнути зіткнення, а тому звернув вліво і в результаті зіткнувся з автомобілем «MAN TGM 18/250», обвинувачення висунуте ОСОБА_8 не знайшло підтвердження, а тому має бути закрито кримінальне провадження щодо нього, також наголошували, що не знайшли підтвердження доводи обвинувачення, що він був у стомленому стані, що поспішав, також просили визнати недопустимими доказами висновки експерта ОСОБА_26 з підстав про які зазначали в суді першої інстанції, так як вважають, що він не мав права на проведення експертиз щодо дослідження деталей транспортних засобів, потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 заперечили проти апеляційних скарг захисника та представника ПАТ «СГ «ТАС», оскільки вважають доведеною вину саме ОСОБА_8 та наголошували, що ОСОБА_8 був стомлений і засинав за кермом, що могло стати причиною виїзду на зустрічну полосу і що саме своїми діями він створив аварійну ситуацію для невстановленого автомобіля, який маневрував щоб уникнути зіткнення, також заперечили проти доводів апеляційної скарги страхової компанії, оскільки погоджуються з висновком суду, представник потерпілої адвокат ОСОБА_16 також заперечувала проти задоволення апеляційних скарг, просила взяти до уваги, що незважаючи на велику відстань з Одеси до Львова у ОСОБА_8 не було запасного водія, не було дотримано вимог щодо належного перевезення, і є показання, які свідчать про перебування ОСОБА_8 в стомленому стані, дані про 3 автомобіля були відомі і вони перевірені в ході судового розгляду, просила не брати до уваги висновок експерта ОСОБА_25 , оскільки він зроблений не на підставі всіх доказів, а лише тих, які йому надала сторона захисту, а тому не є об`єктивним, зазначила, що потерпілі мають право на відшкодування шкоди зі сторони страхової компанії, а тому слід залишити без задоволення апеляційні скарги, прокурор також заперечив проти задоволення апеляційних скарг та просив врахувати, що доведено перебування ОСОБА_8 в стомленому стані, щодо встановлення ким саме з водіїв допущено порушення ПДР, що призвело до ДТП в якій загинули пасажири, то судом не тільки допитувалися свідки, але й досліджувалися всі письмові докази, судом призначалась додатково експертиза перед якою ставилось питання щодо порушення ПДР водієм невстановленого автомобіля, проте зібрані докази, в тому числі з досліджених відео з реєстратора не дали підстав вважати, що саме невстановлений автомобіль створив аварійну ситуацію, було встановлено, що автомобіль «MAN» і невстановлений автомобіль «Пежо» рухалися в належній їм стороні руху, а зіткнення з автомобілем «MAN» відбулося через пересікання автомобілем ОСОБА_8 суцільної лінії і виїзду на зустрічну полосу, дії ОСОБА_8 не були вимушеними, бо він рухався по правій стороні і його полоса була вільною, але він не звернув на право, а поїхав на зустрічну полосу, де сталося зіткнення, дослідивши повторно письмові докази про які просила сторона захисту, а також наданий висновок експерта ОСОБА_25 , допитавши експертів ОСОБА_25 та ОСОБА_27 з приводу зроблених експертних висновків, перевіривши оцінку суду щодо досліджених доказів, доводи апеляційних скарг, апеляційний суд не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги сторони захисту і знаходить підстави для скасування вироку в частині задоволення цивільних позовів на користь потерпілих з ПАТ «СГ «ТАС» через неповноту і не з`ясування всіх підстав щодо розміру стягнення на користь потерпілих.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У ч.1 ст.91 КПК України наведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Серед іншого, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Виходячи з аналізу норм частини 1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, серед іншого, такі питання, в тому числі: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати.

Виходячи із вимог ст.ст.2, 9 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, при цьому, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч.6 ст.22 КПК України).

Суд створив необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Так, під час судового розгляду кримінального провадження були допитані обвинувачений, потерпілі, свідки сторони обвинувачення, досліджені документи, зібрані сторонами кримінального провадження.

Отже, суд, дотримуючись загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом і судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, оцінивши кожний із доказів, наданих сторонами кримінального провадження з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку.

Сторона захисту в апеляційній скарзі посилається на те, що суд першої інстанції не взяв до уваги доводи обвинуваченого ОСОБА_8 , які спростовують обвинувачення, що ДТП відбулось між двома водіями транспортних засобів, а в ДТП приймало участь 3 автомобілі, а тому висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Проте сторона захисту не заперечувала, що орган досудового розслідування намагався встановити водія автомобіля «Пежо», однак це не вдалося, а тому посилання в апеляційній скарзі на не вжиття заходів стосовно встановлення водія автомобіля «Пежо» є необґрунтованими і зважаючи на відсутність необхідних даних не було підстав вказувати про участь невстановленого автомобіля в якості учасника ДТП.

Суд першої інстанції також перевіряв доводи сторони захисту щодо причетності невстановленого автомобіля до ДТП, з цією метою була призначена комплексна судова фототехнічна та автотехнічна експертиза на вирішення якої були поставлені питання, що стосувалися водія невстановленого автомобіля.

Проте відповіді на поставлені запитання не були отримані не через те, що експерти ухилилися від дачі відповідей, а через брак необхідної інформації, зокрема числових значень щодо швидкості руху невстановленого легкового автомобіля та можливості визначити величину віддалення невстановленого автомобіля від місця можливого зіткнення з автомобілем «Opel Zafira» в момент виникнення небезпеки від руху, відсутній комплекс технічних величин щодо параметру руху невстановленого автомобіля, його габаритних розмірів, відстані від переднього габариту невстановленого автомобіля до переднього габариту автомобіля «MAN» в момент зміни напрямку руху автомобіля «Opel Zafira», відстані від правої бокової частини невстановленого автомобіля до лівої бокової частини автомобіля «MAN» в момент зміни напрямку руху «Opel Zafira».

При цьому у розпорядженні експертів були наявні всі матеріали кримінального провадження, зокрема які були отримані зразу ж після ДТП, а тому і не було можливості надати інші додаткові докази в тому числі ті, що були отримані в рамках даного кримінального провадження.

Тому апеляційний суд не погоджується з доводами сторони захисту щодо неповного з`ясування експертом надісланих всіх питань для проведення експертизи і можливості усунути дану неповноту шляхом запиту про витребування.

Після отримання висновків комплексної експертизи в суді та їх дослідження, сторона захисту не заявляла жодних клопотань щодо призначення нової експертизи та надання з цією метою додатково документів, які би надали можливість експертам відповісти на всі поставлені питання.

Апеляційним судом також було досліджено висновок експерта ОСОБА_25 , який у висновку судової інженерно-транспортної експертизи від 22.03.2023 зазначив:

1.По причинам вказаним в дослідженні покази водія ОСОБА_17 по

розвитку механізму ДТП в частині механізму ДТП, а саме відстані на якій ним

був виявлений автомобіль «OPEL ZAFIRA», д.н. НОМЕР_3 не є технічно

спроможними і не можуть використовуватись в подальших дослідженнях.

2.Вiдповiдно до проведеного вище розрахунку, відстань від місця

зіткнення на якій знаходився би автомобіль «MAN» в момент виникнення його

водію ОСОБА_17 небезпечної обстановки у разі часу існування йому

небезпеки 6 сек., швидкості руху автомобіля «MAN» перед цим 80 км/год, та рівномірного руху автомобіля «MAN» перед зіткненням з автомобілем «OPEL», становила би 133м.

3.Відповідно до проведеного вище розрахунку, довжина зупинного шляху

автомобіля «MAN» в умовах місця ДТП при швидкості 80 км/год., становила

84м.

4. В даній дорожній ситуації водій автомобіля «OPEL ZAFIRA», д.н.з

НОМЕР_4 , на даній ділянці дороги, за відсутності перешкод на смузі його

напрямку руху, та причин технічного характеру, повинен був відповідно до

вимог п.1.1 Розділу 34ПДР не перетинати суцільну лінію острівця безпеки і

виконувати рух по смузі свого напрямку відповідно до вимог п.8.1 ПДР, та (за

відсутності заданих в заяві причин виїзду на зустрічну смугу автомобіля «OPEL

ZAFIRA»), з моменту виявлення ОСОБА_28 невстановленого легкового

автомобіля, який рухався в попутному напрямку ліворуч від автомобіля марки

«MAN TGM 18/250», д.н.з. НОМЕР_5 , тобто на зустріч автомобілеві «OPEL

ZAFIRA», д.н.з НОМЕР_4 , водію ОСОБА_8 при зміні напрямку руху

ліворуч, слід було діяти відповідно до вимог п.10.1, п.12.3 ПДР.

В даній дорожній ситуації водій невстановленого автомобіля на даній

ділянці дороги, який рухався в попутному напрямку ліворуч від автомобіля

марки «MAN TGM 18/250», д.н.з. НОМЕР_5 , тобто на зустріч автомобілеві

«OPEL ZAFIRA», д.н.з НОМЕР_6 , повинен був відповідно до вимог п.8.1

ПДР не перетинати суцільну лінію п.1.1 Роздiлу 34ПДР острівця безпеки та

виконувати рух шляхом завчасного відповідно до вимог п.10.1, п.10.3 ПДР

перестроювання у праву крайню полосу за наявності горизонтальної дорожньої

розмітки, п.1.19 Роздiлу 34ПДР(див.Фото 1) надавши при цьому перевагу

автомобілю вищевказаному «МАН», а також згідно до вимог п.1.5, п.2.3(д), та

п.10.1, п.10.3ПДР, забезпечити безпеку дорожнього руху в дорожній ситуації,

що склалась.

5. 3 технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалась, дії водія

автомобіля «OPEL ZAFIRA», д.н.з НОМЕР_6 , не відповідали вимогам п.1.1

Розділу 34ПДР, вимогам п.8.1 ПДР і знаходились в причинному зв`язку із

наслідками ДТП та (за відсутності заданих в заяві причин виїзду на зустрічну

смугу автомобіля «OPEL ZAFIRA») дії водія ОСОБА_8 , могли не

відповідати вимогам п.10.1, п.12.3ПДР.

3 технічної точки зору, в дорожній ситуації, що склалась, дії водія

невстановленого автомобіля не відповідали вимогам п.1.1 Розділу 34ПДР,

п.1.19 Розділу 34ПДР, вимогам п.1.5, п.2.3(д), п.8.1ПДР та перебували в

причинному зв`язку із наслідками ДТП.

6. Причиною настання даної ДТП, є

1) не відповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам відповідно до вимог

п.1.1 Розділу 34ПДР та вимог п.8.1 ПДР, та(за відсутності заданих в заяві

причин виїзду на зустрічну смугу автомобіля «OPEL ZAFIRA») можливо не

відповідність дій водія ОСОБА_8 вимогам п.10.1, п.12.3ПДР.

2) не відповідність дій водія невстановленого автомобіля, вимогам п.1.1

Розділу 34ПДР, п.1.19 Розділу 34ПДР, вимогам п.1.5, п.2.3(д), п.8.1ПДР.

Ознайомившись із даним висновком та допитавши експерта ОСОБА_25 апеляційний суд встановив, що експерт ОСОБА_25 проводив дослідження виключно в межах тих вихідних даних, які були заявлені захисником ОСОБА_7 в клопотанні про призначення судової інженерно-транспортної експертизи, тобто не проводив дослідження з тих же вихідних даних, які бралися до уваги при проведенні комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи, а тому не зміг дати відповіді на запитання прокурора, посилаючись на те, що такі питання і вихідні дані ним не досліджувалися.

Крім того, при проведенні комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи брав участь експерт сектору досліджень у сфері інформаційних технологій з правом проведення фототехнічної експертизи, який досліджував відеозапис з наданого реєстратора, а експерт ОСОБА_25 не має спеціальності щодо його дослідження, а лише повідомив, що переглядав його та використав дані, які зазначені в клопотанні захисника.

Також експерту ОСОБА_25 не надавалися всі матеріали кримінального провадження, що вбачається із змісту клопотання про надання експерту матеріалів, зокрема пояснення свідків, які надавалися в ході судового розгляду, а тому висновки, що покази свідка ОСОБА_17 не є технічно спроможними не беруться до уваги.

Зокрема, свідок ОСОБА_17 пояснював, що він рухався по своїй правій смузі, назустріч йому їхав автомобіль «Opel», який рухався в середній смузі, потім автомобіль різкого виїхав на його смугу, де відбулося зіткнення.

Його покази та покази свідка ОСОБА_24 на які посилається захист щодо невстановленого автомобіля жодним чином не доводять його причетність до ДТП і що саме його дії змусили ОСОБА_8 виїхати на зустрічну смугу, а твердження сторони захисту щодо надання свідками неправдивих показів не підтверджено об`єктивними обставинами.

За наведених обставин апеляційний суд не може погодитися з доводами сторони захисту, що невстановлений автомобіль також порушив ПДР, в результаті яких обвинувачений ОСОБА_8 вимушено порушив ПДР та виїхав на зустрічну полосу.

Апеляційний суд вважає доведеним в ході судового розгляду, що обвинувачений ОСОБА_8 керував автомобілем у стомленому стані, про що наведені відповідні докази.

Потерпіла ОСОБА_10 суду повідомила, що обвинувачений ОСОБА_8 після ДТП відмовлявся від свідчень, що не сприяло встановленню всіх обставин, а не тому, що слідство намагалося допомогти уникнути відповідальності невстановленому автомобілю, також їй відомо, що під час руху вночі ОСОБА_8 пропонували сісти за кермо, бо бачили його стан, що сам не заперечував ОСОБА_8 , після ДТП ОСОБА_8 сидів і засинав.

Цей стан міг бути викликаний і не дотриманням вимог щодо задіяння ще одного водія коли транспортному засобу необхідно подолати велику відстань, а в даному випадку така відстань від м. Одеси до м. Львова є значною, виїхав з м. Одеси о 23:00 год, їхав в нічний час і о 05:30 год сталася ДТП.

Апеляційним судом перевірені доводи захисту щодо недопустимості доказів - висновків експерта ОСОБА_26 № 488 і 489 з тих підстав, що він на момент проведення експертиз не мав відповідної спеціальної підготовки та обладнання, проте суд першої інстанції з`ясував наявність повноважень у експерта, а тому немає підстав дані висновки експертиз визнавати недопустимим доказом, окрім того захист не оспорює саму сутність висновків, які би могли свідчити про некомпетентність експерта.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, що ДТП та її наслідки настали внаслідок дій трьох водіїв, з яких два порушили ПДР не підтверджені матеріалами кримінального провадження, а базуються лише на висновках експерта ОСОБА_25 , щодо якого вже висловлені мотиви не прийняття в якості доказу відсутності в діях ОСОБА_8 складу злочину, не встановлено обґрунтованих доказів, що порушення ПДР допущені також водієм невстановленого автомобіля «Пежо» в результаті чого ОСОБА_8 не міг уникнути дорожньо-транспортної пригоди та її наслідків.

Суд першої інстанції не мав підстав застосовувати положення п. 7 ПП ВС України від 23.12.2005 на яку посилається захист в апеляції, оскільки суспільні небезпечні наслідки настали через порушення не двох або більше водіїв транспортних засобів, а саме через порушення ПДР обвинуваченим ОСОБА_8 , який створив аварійну ситуацію.

Матеріали кримінального провадження не свідчить про створення аварійної ситуації іншою особою, а не обвинуваченим ОСОБА_8 , що мало б наслідком звільнення від кримінальної відповідальності за відсутністю складу злочину, а є лише версією захисту з метою виправдання обвинуваченого ОСОБА_8 і звільнення від покарання за вчинений злочин.

Це вбачається із пояснень експерта ОСОБА_25 , що невідомо хто порушенням створив аварійну ситуацію, бо невідомо хто першим перетнув суцільну лінію, чому ОСОБА_8 виїхав на зустрічну смугу - невідомо.

Про відсутність необхідності діяти в умовах виниклої аварійної ситуації свідчать і висновки експертів комплексної судової фототехнічної та автотехнічної експертизи де зазначено, що до моменту зіткнення автомобіль «Opel Zafira» не гальмував, а тому у автомобіля з яким відбулося зіткнення не було технічної можливості попередити зіткнення шляхом гальмування, також потерпіла ОСОБА_10 пояснювала, що обвинувачений ОСОБА_8 не відреагував на знак звуження дороги, їхав по центру дороги, в той час коли невстановлений автомобіль гальмував і намагався уникнути зіткнення з автомобілем під керуванням ОСОБА_8 .

Також є слушними доводи прокурора, що обвинувачений ОСОБА_8 не зміг пояснити, як з`явився невстановлений автомобіль і чому він продовжував рух, зміщуючись вліво, на зустрічну полосу, тоді як його права полоса була вільною від транспортних засобів, що невстановлений автомобіль здійснював маневр об`їзду, проте рухався по смузі руху щоб уникнути зіткнення, і що саме стан водія ОСОБА_8 коли він не контролював рух, призвело до зіткнення автомобілів, обвинувачений ОСОБА_8 немав права перетинати острівок безпеки і суцільну лінію де відбулося зіткнення з автомобілем «MAN».

Тому висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_8 щодо порушення ним ПДР, зазначених в обвинувачені, є вірними і в його діях є склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

Також апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки сторона захисту не вказувала, що судом першої інстанції не взято до уваги обставини, які би могли пом`якшити відповідальність ОСОБА_8 , також стороною захисту не оспорювався розмір моральної шкоди, який стягнуто на користь потерпілих, а тому в цій частині апеляційний суд не вбачає підстав для скасування чи зміни вироку суду.

Разом з тим, апеляційний суд приходить до висновку, що при розгляді цивільного позову потерпілих до страхової компанії судом не повного з`ясовано всі обставини, а тому висновок про задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» страхових виплат в зазначених розмірах є передчасним і підлягає додатковому з`ясуванню ряд обставин, які мають значення для вирішення цивільних позовів.

Зокрема, судом першої інстанції не взято до уваги, що Хмельницьким апеляційним судом вже було винесено постанову від 05.10.2021, якою позовні вимоги ОСОБА_12 задоволено та стягнуто з страхової компанії страхові відшкодування за заподіяну моральну шкоду і витрати на поховання, суд не навів обґрунтованих мотивів стягнення з аналогічних підстав ще 260000 грн.

Також судом не дотримано положень п. 27.4, 27.3, 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів де зазначено, що згідно п. 27.4: «Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть.

Загальний розмір такого відшкодування стосовного одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку».

Згідно п. 27.3: «Страховик (у випадках передбачених підпунктом «г» пункту 41.1. та підпунктом «в» пункту 41 цього Закону,-МТСБУ») відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку

(дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір

такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно

одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному

розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового

випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно з п.27.2: Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього

Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Суд стягуючи з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_11 260000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 3373 грн матеріальної шкоди

понесеної на поховання, на користь ОСОБА_12 260 000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та на користь ОСОБА_13 260 000 грн страхової виплати за шкоду заподіяну життю та 12 206,63 грн. матеріальної шкоди понесеної на поховання обґрунтовує це тим, що: «Страховим полісом передбачену таку суму страхового відшкодування на одного потерпілого», однак дане обґрунтування є безпідставним та таким яке суперечить п. 23.1. ст. 23, п. 27.4. cт. 27, п. 27.3. cт. 27, п.27.2 cт. 27 спеціального ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", судом не встановлено коло осіб, які мають право на отримання страхового відшкодування заподіяного смертю потерпілого, оскільки дані виплати с регламентовані та виплачуються чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим) та кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Проте суд першої інстанції не встановив коло осіб, які мають право на таке відшкодування, рівними частинами.

Оскільки в апеляційного суду також відсутні такі відомості, то апеляційний суд позбавлений можливості самостійно змінити розмір відшкодування на користь потерпілих, які звернулися з позовом до суду.

Разом з тим не з`ясування таких обставин не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, а тому є доцільним скасування в цій частині вироку суду з призначенням судового розгляду в порядку цивільного судочинства де мають бути вирішені цивільні позови з дотримання норм законодавства на яке, зокрема, посилається і апелянт в апеляційній скарзі АТ «СГ «ТАС» (приватне).

На підставі викладеного та керуючись ст. 405, 407, 409, 419 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, апеляційну скаргу представника ПАТ «СГ «ТАС» ОСОБА_9 задовільнити частково.

Вирок Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2023 щодо ОСОБА_8 скасувати в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 щодо стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» страхових виплат та в цій частині призначити новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду на протязі 3 місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4