Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

1 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000073 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Червонозаводське Лохвицького району Полтавської області,

громадянина України, що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого:

1) вироком Лохвицького районного суду Полтавської області

від 03.04.2012 за ч.1, ч.2 ст.185 КК України до штрафу в сумі 1 000 грн.,

постановою Лохвицького районного суду Полтавської області

від 03.12.2012 штраф замінено на громадські роботи на строк 59 годин;

2) вироком Лохвицького районного суду Полтавської області

від 25.09.2013 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України на 3 роки

позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування

покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки;

3) вироком Оболонського районного суду м. Києва від 22.08.2016

за ч.2 ст.186 КК України на підставі ст.71 КК України

на 4 роки 1 місяць позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду

м. Полтави від 17.07.2018 звільненого умовно-достроково на невідбутий

строк 1 рік 3 місяці 15 днів,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України,

за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2023 ОСОБА_7 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок суду змінити, пом`якшити призначене ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України покарання до 5 років позбавлення волі і на підставі ст.75 КК України звільнити від його відбування з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Також просить зарахувати ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 02.01.2023 по 13.03.2023.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, зазначає про незаконність та необґрунтованість вироку, оскільки суд призначив його підзахисному надмірно суворе покарання. При цьому звертає увагу, що ОСОБА_7 обвинувачується у незакінченому злочині, наявні кілька обставин, які пом`якшують покарання, а саме, вчинення злочину у зв`язку з тяжким матеріальним становищем та щире каяття, відсутні інформація про негативну поведінку ОСОБА_7 за місцем його проживання та обставини, які обтяжують покарання, а також на характеристики товару (його вартість, призначення), який намагався викрасти обвинувачений, і відсутність матеріальних претензій з боку потерпілого. Вказані обставини, які, на думку захисника, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та дані про особу винного давати суду першої інстанції всі підстави для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.186 КК України, на підставі ст.69 КК України.

Також вказує, що відповідальність за ч.4 ст.186 КК України має надмірний характер і вона покликана унеможливити мародерство у зоні бойових дій, в той час як м. Київ не є такою територією.

З огляду на викладене вважає, що покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає розумний баланс між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Крім того, на переконання захисника, виправлення ОСОБА_7 можливе без відбування покарання, що дає підстави для звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КПК України.

Додатково захисник вказує, що ОСОБА_7 був затриманий 02.01.2023, проте суд всупереч вимогам ч.5 ст.72 КК України не зарахував йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити; доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним, обґрунтованим і вмотивованим; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що в її задоволенні належить відмовити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив замах на грабіж за наступних обставин.

2 січня 2023 року близько 20 години 48 хвилин ОСОБА_7 , знаходячись в магазині "SINSAY", розташованому в торговому центрі "Аладін" за адресою: м. Київ, вул. Гришка, 3-А, реалізуючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу взяв з полиць товар, а саме, дві пари чоловічих штанів і куртку загальною вартістю 1 725 гривень 60 копійок, після чого куртку одягнув на себе, а штани утримував у руках. В подальшому ОСОБА_7 пройшов повз зону кас, не розрахувавшись за товар, а після спрацювання сигнальних рамок при виході, не реагуючи, вийшов з магазину. Злочинні дії ОСОБА_7 були викриті працівниками магазину, які кричали, щоб він зупинився, проте обвинувачений, усвідомлюючи ці обставини і те, що його дії носять відкритий характер, почав тікати разом з викраденим товаром і невдовзі в приміщенні торгового центру був зупинений працівниками охорони. Отже, ОСОБА_7 вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України - закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Всупереч доводам апеляційної скарги суд дотримав вимог закону, через які реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_7 вчинив тяжкий злочин, особу винного, який неодноразово судимий, не працює, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття і відсутність обставин, які його обтяжують.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Дані про особу винного, який систематично вчинює кримінальні правопорушення проти власності, не працює, не має постійного місця проживання, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, не дають підстав вважати, що ступінь тяжкості кримінального правопорушення істотно знижено, і застосовувати до обвинуваченого положення ч.1 ст.69 КК України.

Враховуючи викладене, не може бути ОСОБА_7 звільнений і від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, рішення про що може ухвалити суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, якщо дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Отже, суд взяв до уваги зазначені раніше дані й обставини, в тому числі ті, на які є посилання в апеляційній скарзі, і правильно призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк, встановлений відповідною санкцією.

Саме таке покарання, на переконання колегії суддів, буде необхідним й достатнім для досягнення його мети, яка полягає не тільки в карі, а й виправленні обвинуваченого та запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Тому підстави для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, як про це порушується питання в апеляційній скарзі, відсутні.

Стосовно рішення про залік досудового тримання під вартою колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що дійсно, в резолютивній частині вироку суд не конкретно вирішив це питання. Разом з тим, суд зазначив, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 належить обчислювати не з дня ухвалення вироку, а з дня його фактичного затримання, чим фактично зарахував у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні.

Отже, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3