Справа № 463/4481/22
Провадження № 1-кп/461/264/23
УХВАЛА

Іменем України

31.07.2023 м.Львів Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання прокурора про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000055 від 18.02.2022 -

в с т а н о в и в :

в провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесений до Єдиного реєстру досудових розслідування №0000055 від 18.02.2022, згідно якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці. В обґрунтування поданого клопотання, прокурор зазначив, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, не з`являється в судові засідання, належним чином не виконає свої процесуальні обов`язки, що свідчить про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Просить клопотання задоволити.

Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні щодо задоволення клопотання прокурора заперечили.

Заслухавши пояснення прокурора, обвинуваченого та захисника, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. З ст. 369-2 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_6 від 17.02.2022; рапортом УСР у Львівській області ДСР НП України від 18.02.2022; допитом свідка ОСОБА_6 від 18.02.2022; матеріалами УСР у Львівській області ДСР НП України від 18.02.2022; протоколом огляду, ідентифікації та помічення несправжніх імітаційних засобів (грошових коштів) та грошових коштів від 22.02.2022; протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України від 22.02.2022; допитом свідка ОСОБА_6 від 22.02.2022; допитом свідка ОСОБА_7 від 22.02.2022; протоколом освідування особи ОСОБА_4 від 22.02.2022; протоколами проведення НСРД, іншими матеріалами кримінального провадження № 0000055.

Поняття "обґрунтована підозра" визначена в рішенні Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Мета затримання для допиту полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання (див. рішення у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п. 55, Series A, № 300-A).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З матеріалів кримінальної справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 не з`являвся в судові засідання, призначені на 24.04.2023 та 03.05.2023, про причини своїх неявок суду не повідомив.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого, судом було повторно відкладено розгляд справи на 25.05.2023 о 13:00 год., однак обвинувачений ОСОБА_4 з`явився в Галицький районний суд м. Львова, проте не дочекавшись судового засідання залишив приміщення суду, вийшов з приміщення суду та попрямував в невідомому напрямку.

Окрім того, судом встановлено, що ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 30.05.2023 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 30.07.2023.

При вирішенні питання доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Прокурором доведено наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років з конфіскацією майна, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду. Окрім того, суд враховує той факт, що обвинувачений неодноразово не з`являвся в судові засідання та не повідомляв про поважність таких неявок.

Окрім того, прокурором доведено наявність ризику, передбаченого ч.3 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_4 , з урахуванням відомих йому обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, може вступати у поза процесуальні відносини із свідками та схиляти їх до зміни даних слідству показань.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним клопотання прокурора задоволити та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, терміном на два місяці, тобто до 30.09.2023 включно, який на думку суду забезпечить його належну процесуальну поведінку та відповідатиме вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 184, 194, 201, 314, 372, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

клопотання прокурора Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 - задоволити.

Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на 2 місяці, тобто до 30.09.2023.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

не залишати місце постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

за першою вимогою прибувати до суду;

не відлучатися з Львівської області без дозволу суду;

утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , службовими Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області та експертами Львівського НДІСЕ.

Роз`яснити обвинуваченому його обов`язки та наслідки їх невиконання.

Строк дії ухвали становить до 30.09.2023 включно.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ст.181 КПК України працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1