Житомирський апеляційний суд
Справа №295/5216/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 року. Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря с.з. ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

захисника підозрюваного ОСОБА_7 -

адвоката ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира області від 29.04.2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000046 від 20.03.2022 за ч.4 ст.425 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Стара Гута, Дунаєвського р-ну, Хмельницької обл., працюючому на посаді заступника начальника відділу бойового управління штабу 15 мобільного прикордонного загону, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покладено на останнього наступні обов`язки: прибувати до слідчого прокурора, суду, на кожну законну вимогу; повідомляти слідчого прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання/перебування, роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали встановлено до 27.06.2023 року включно.

ВСТАНОВИВ:

Згідно матеріалів провадження, Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Голови Державної прикордонної служби України від 05.08.2020 № 760-ОС підполковник ОСОБА_7 призначений на посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » I категорії (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до наказу в.о. начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.08.2020 № 342-ОС. підполковника ОСОБА_7 з 18.08.2020 зараховано до списків особового складу та поставлено на усі види забезпечення. Цього ж дня, відповідно до наказу в.о. начальника

НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 18.08.2020 № 343- ОС, підполковник ОСОБА_7 приступив до виконання обов`язків за посадою.

У подальшому, наказом Голови Державної прикордонної служби України від 04.08.2021 № 769-ОС підполковника ОСОБА_7 призначено на посаду начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України. Відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17.08.2021 № 296-ОС, підполковник ОСОБА_7 з 16.08.2021 приступив до виконання обов`язків за посадою начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б) НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» Державна прикордонна служба України с правоохоронним органом спеціального призначення.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» основними принципами діяльності Державної прикордонної служби України є: законність, повага і дотримання прав та свобод людини та громадянина, позапартійність, безперервність, поєднання гласних, негласних та конспіративних форм і методів діяльності, єдиноначальність; колегіальність при розробці важливих рішень, взаємодія з органами державної влади, органами місцевого самоврядування та громадськими об`єднаннями при здійсненні покладених на Державну прикордонну службу України завдань, відкритість для демократичного цивільного контролю.

Правовою основою діяльності Державної прикордонної служби України є Конституція України, Закон України «Про державний кордон України», Закон України «Про Державну прикордонну службу України», інші закони України, видані на їх виконання акти Президента України, Кабінету Міністрів України, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 Закону України «Про Державну прикордонну службу України»).

Згідно з частиною п`ятою ст. 14 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ст. 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (затверджений Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV - далі Статут внутрішньої служби) кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Відповідно до частини першої ст. 58 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів.

Відповідно до абзацу сьомого ст. 59 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) зобов`язаний завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком i в наявності.

Відповідно до абзацу двадцять першого статті 59 Статуту внутрішньої служби командир (начальник) зобов`язаний організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження

Згідно з ст. 326 Статуту внутрішньої служби під час підйому військової частини за бойовою тривогою здійснюються встановлені заходи з наступним виведенням у визначений район усього особового складу військової частини з належним йому озброєнням, боєприпасами, бойовою та іншою технікою, матеріальними засобами.

Відповідно до вимог ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України. Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів та накази командирів.

Відповідно до п. 1 розділу III Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України (затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.04.2016 № 311, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 13.05.2016 за № 719/28849; далі - Положення-311) відділ прикордонної служби очолює начальник відділу прикордонної служби.

Відповідно до п/п. 9 п. 5 розділу III Положення-311 та абзацу десятого п/п. 10.1 п. 10 Положення про відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_3 (затверджений наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.04.2020 № 56; далі -Положення про ВПС «Овруч») начальник відділу відповідає за організацію ведення військового господарства у відділі прикордонної служби, стан і збереження озброєння та спецзасобів, боєприпасів, транспортних та інших матеріально технічних засобів і законність їх використання, організацію і стан пожежної безпеки.

Відповідно до п/п. 6 п. 6 розділу III Положення-311 та абзацу 7 п/п. 10.2 п. 10 Положення про ВПС «Овруч» начальник відділу зобов`язаний знати можливості відділу прикордонної служби, точні відомості про особовий склад. озброєння, боєприпаси, техніку, пальне, матеріальні засоби, що є у відділі прикордонної служби за штатом, списком і в наявності.

Відповідно до п/п. 22 п. 6 розділу III Положення-311 та абзацу 23 п/п. 10.2

п. 10 Положення про ВПС «Овруч» начальник відділу зобов`язаний вживати заходів щодо запобігання розкраданню, знищенню чи псуванню військового майна та притягнення винних до відповідальності.

Відповідно до п/п. 24 п. 6 розділу III Положення-311 абзацу 25 п/п. 10.2 п. 10 Положення про ВПС «Овруч» начальник відділу зобов`язаний організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження.

Відповідно до п. 2 розділу Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів та засобів активної оборони в органах Державної прикордонної служби України (затверджена наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 10.12.2004 № 925 ДСК, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.01.2005 р. за № 24/10304; далі - Інструкція-925ДСК утримання стрілецької зброї та боєприпасів у справному стані, постійно готовими до бойового застосування є головним елементом бойової готовності підрозділів, а забезпечення надійного їх збереження - найважливішим обов`язком командирів та начальників усіх рівнів.

Відповідно до п. 3 розділу Інструкції-925ДСК командири i начальники завжди повинні мати точні дані про наявність і стан стрілецької зброї та боєприпасів. Вони зобов`язані забезпечити належний порядок їх охорони. обліку, зберігання і використання, який унеможливив би втрати та крадіжки. Командири підрозділів повинні особисто перевіряти наявність і комплектність усієї стрілецької зброї та боєприпасів після закінчення занять, стрільб та навчань

Відповідно до п. 5 розділу I Інструкції-925ДСК командири, начальники та інші посадові та службові особи, які не вжили заходів щодо забезпечення зберігання стрілецької зброї та боєприпасів, а також особи, які здійснили крадіжки або втрати стрілецької зброї та боєприпасів, притягуються до відповідальності згідно із законодавством України.

Окрім цього, відповідно до примітки ст. 425 КК України, під військовими службовими особами розуміються військові начальники, а також інші військовослужбовці, які обіймають постійно чи тимчасово посади, пов`язані з виконанням організаційно- розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків, або виконують такі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування.

Тобто, відповідно до вищевказаних нормативно - правових актів , начальнику відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_2 " (тип -Б) ІНФОРМАЦІЯ_4 підполковник ОСОБА_7 являється військовою службовою особою, організаційно-розпорядчими яка наділена обов`язками, тобто суб`єктом злочину, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України.

У відповідності до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою. Обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Пропозиції щодо введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях на розгляд Президентові України подає Рада національної безпеки і оборони України.

У разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та відповідний проект закону.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, підлягає негайному оголошенню через засоби масової інформації або оприлюдненню в інший спосіб.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Верховна Рада України збирається на засідання у дводенний строк без скликання та розглядає питання щодо затвердження указу

Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у порядку, встановленому Конституцією України та Регламентом

Верховної Ради України.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності зобов`язані сприяти негайному прибуттю народних депутатів України на засідання Верховної Ради України та здійсненню їхніх повноважень.

Указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України, офіційно оприлюднюється разом із законом щодо затвердження такого указу Президента України та набирає чинності одночасно з набранням чинності таким законом.

Воєнний стан на всій території України або в окремих її місцевостях припиняється після закінчення строку, на який його було введено.

До закінчення строку, на який було введено воєнний стан, та за умовн усунення загрози нападу чи небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності Президент України може прийняти указ про скасування воєнного стану на всій території України або в окремих її місцевостях, про що має бути негайно оголошено через засоби масової інформації.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» заходів, здійснюваних з метою планомірного мобілізація комплекс переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано

Демобілізація - комплекс заходів спрямованих, крім іншого, на планомірне переведення Збройних Сил України на організацію і штати мирного часу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію рішення про демобілізацію приймає Президент України.

Тобто, воєнний стан в України введений із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України № 64/2022, який затверджено Законом України від 24 лютого 2022 року N 2102-IX 24.02.2022 станом на 10 год. 22 хв. 24 лютого 2022 року припинено або скасовано не було

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 року, близько 04 год. 40 хв., підполковнику ОСОБА_7 від старшого зміни прикордонних нарядів старшого лейтенанта ОСОБА_9 надійшла доповідь щодо артилерійського обстрілу пункту пропуску «Вільча та відділу прикордонної служби Млачівка» зі сторони республіки білорусь

Того ж числа, підполковником ОСОБА_7 подано команду «БАЗА», після чого о 05 год. 05 хв. відчинено кімнату зберігання зброї відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , для видачі зброї солдатам строкової служби

У подальшому, після отримання інформації про рух ворожої колони військової техніки, яка рухалась зі сторони н.п. Радча в сторону м. Овруч, ракетно-артилерійського обстрілу околиць м. Овруч Житомирської області підполковник ОСОБА_10 за усним погодженням 3 Начальником НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, о 10 год. 22 хв. надав команду особовому складу відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України евакуюватися

Однак, начальник відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України підполковник ОСОБА_7 , не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч ст. ст. 11, 16, 26, 58, 59, 326 Статуту внутрішньої служби, ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п. 1, п/п. 9 п. 5. п/п. п/п 6, 22, 24 п. 6 розділу П Положення про відділ прикордонної служби Державної прикордонної служби України, абзацу десятого п/п. 10.1 п. 10, абзаців 7, 23, 25 п/п. 10.2 п. 10 Положення про відділ прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » I категорії (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_3 , п.п. 2, 3, 5 розділу 1 Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї, боєприпасів та засобів активної оборони в органах Державної прикордонної служби

України, о 10 год. 22 хв. 24.02.2022, недбало ставлячись до військової служби, неналежно виконав свої службові обов`язки, через несумлінне ставлення до них, а саме не вживши належних заходів, спрямованих на запобігання розкраданню зброї та іншого військового майна, не здійснивши належних заходів, спрямованих на його захист від засобів ураження, не здійснивши належний контроль за порядком евакуації зброї та іншого військового майна, що перебувало у відділі прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , не забезпечивши охорону зброї та військового майна, не перевіривши порядок її зберігання, не забезпечивши закриття приміщень та будівель відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » надав особовому складу команду залишити розташування відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 », внаслідок чого зброя та військове майно залишилось без догляду, а приміщення відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » без охорони, стало легкодоступним для сторонніх осіб, що призвело до втрати 9 мм пістолетів Макарова (ПМ) в кількості 28 одиниць за серійними номерами: ЕЕ 5303 (1971 року випуску). ЕЕ 2739(1971 р.в.); БУ 1373 (1971 р.в.). БУ 3744 (1971 р.в.). БУ 4869 (1971 р.в.). АУ 5173 (1972 р.в.), АУ 5484 (1972 р.в.), АУ 5151 (1972 р.в.), АУ 4679 (1972 р.в.). АУ 3901 (1972 р.в.). АУ 5553 (1972 р.в.), УЕ 0628(1983 р.в.), УЕ 1439 (1983 р.в.). СИ 8131 (1973 р.в.), СР 0699 (1973 р.в.), СИ 8751 (1973 р.в.), БУ 0819 (1971 р.в.), ИБ 8888 (1975 р.в.), УЕ 2598 (1983 р.в.), УЕ 1538(1983 р.в.), ВХ 7231 (1983 р.в.), ВИ 3628 (1974 р.в.), БУ 3242 (1971 р.в.), СР 0957(1973 р.в.). БУ 7133 (1971 р.в.), СИ 1256 (1973 р.в.), ПР 7865 (1976 р.в.), БУ 6012 (1971 р.в.); 26 мм сигнальних пістолетів Шпагіна (СПШ) 1965 р.в. в кількості 14 одиниць за серійними номерами: 704, 542, A11, AB 354-1965, 198, AB 203-1965, 153, МБ 781-И, 111, 789, 112, 1555, 555, 7273; 7,62 мм пістолетів Тульський Токарєв (ТТ) в кількості 2 одиниць за серійними номерами ЛБ 216 (1939 р.в.), ОГ 520 (1944 р.в.); 5,6 мм пістолета Марголіна в кількості 1 одиниці за серійним номером 891125; пістолета ТОЗ- 35 AB, 1978 р.в. в кількості 1 одиниці; пристроїв для відстрілу патронів з гумовою кулею «Форт12-Р» в кількості 3 одиниць за номерами: НОМЕР_3 , Г 0774, Г 0776; багнет ножів у кількості 138 одиниць; оптичних прицілів ПГО-7В в кількості 5 одиниць за номерами: 21926, 21843, 0685, 213928,506602; нічного прицілу НСПУМ (1 ПН 58) в кількості одиниці за номером X 13422;бінокля Б7х35 в кількості 1 одиниці за номером ГС 11011Б; біноклів 68х30 в кількості 2одиниць за номерами 833956; 896969; біноклів Б12х40 в кількості 11 один номерами: 634459, 627542, 610758, 639977, 613031, 623576, 663353, 0704681. XC15811, ГС2525, ХС16213; біноклів Б12х42 в кількості 6 одиниць за номерами: ХC 15864, ХC 16214, ХС 16319, ХС 16161, ЕС 9572, АС 7930; біноклів 66х30 в кількості 16 одиниць за номерами: 1652, 143, 922, 44036713, 6942, 227081, 5530 20055, 536, 88, 5326, 45, 22053, 7761, 53, 023; захищеного польового бінокуляру Б10*50 з чохлом в кількості 7 одиниць за інвентарними номерами: 11908573, 11908574, 11908575, 11908576, 11908577, 11908578, 11908579; бінокля польового «Арсенал» NB 18-10X50N в кількості 2 одиниць за інвентарними номерами: 11908609, 11908608; спеціальних засобів, а

саме: палиць ПГС-92 y кількості 21 одиниці, браслетів БРМ-92 у кількості 66 одиниць, газових балончиків Терен-4м у кількості 31 одиниці; компасів Адріанова у кількості 27 одиниць, на загальну суму 602 722 грн. 79 коп., що в розумінні п. 2 примітки до ст. 425 КК України є істотною шкодою.

20.03.2022, по даному факту зареєстровано кримінальне провадження під № 0000046 за ч. 4 ст.425 КК України.

27.04.2023, в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.425 КК України.

Відмовляючи у клопотанні слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обираючи відносно останнього запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, слідчий суддя послався на те, що стороною обвинувачення не доведено, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливо лише виключно шляхом тримання останнього під вартою.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді прокурор ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, згідно якої просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в межах строків досудового розслідування. Визначити підозрюваному ОСОБА_7 заставу 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 671 000 грн. У разі внесення застави, зобов`язати підозрюваного ОСОБА_7 прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою, а також виконувати обов`язки, що передбачені ст.194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Вважає, що саме такий запобіжний захід як тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам у кримінальному провадженні, відповідає особі підозрюваного та тяжкості кримінального правопорушення.

Посилається при цьому на відповідні позиції рішень ЄСПЛ про те, що суворість покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Крім цього, на думку прокурора, у даному випадку існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Вказує також на те, що слідчий суддя на надав оцінки ризику того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, частково обізнаний про методи і способи проведення досудового розслідування та оперативно розшукової діяльності, а тому намагатиметься перешкоджати зібрати докази у правильній процесуальній формі, тим самим затягувати строки досудового розслідування, з метою унеможливлення притягнення його до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили щодо її задоволення, перевіривши ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст. 404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

- вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

- міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

- наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

- репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

- майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

- наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

- дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

- наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

- розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

В свою чергу, згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вище вимог Закону дотримався.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах судової справи доказами та жодною зі сторін на даному етапі кримінального провадження не оспорюється.

За визначенням ЄСПЛ, обгрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 пар.1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, передбачає наявність обставин та відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа можливо вчинила злочин (K. F. Проти Німеччини, 27.11.1997, пар.57).

Аналіз наявних в судовій справі доказів дає достатні підстави вважати, що висновки слідчого судді про обгрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри за ч.4 ст.425КК України є належними.

Крім цього, з оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчий суддя, при прийняті рішення про застосування запобіжного заходу об`єктивно оцінив всі обставини справи, а саме: тяжкість злочину, в якому ОСОБА_7 підозрюється, перебування останнього на посаді офіцера Збройних Сил України, його участь у обороні країни, наявність в останнього постійного місця служби, наявність ряду відзнак за несення військової служби та позитивної характеристики за місцем роботи. Врахував, що підозрюваний ОСОБА_7 з`являється на виклики до органів досудового розслідування та суду, не був затриманий, а також той факт, що в умовах воєнного стану свобода пересування військовослужбовців достатньо обмежена.

У зв`язку з зазначеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про відсутність у кримінальному провадженні ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Водночас, слідчий суддя обгрунтовано не спростовує ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_7 теоретично може впливати на свідків у кримінальному провадженні, або якимось чином спотворити докази у кримінальному провадженні.

Однак, з метою уникнення такого роду ризиків, слідчий суддя прийняв вмотитвоване рішення про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи вищевказане у сукупності, а також те, що те матеріалах судової справи відсутні докази того, що підозрюваний ОСОБА_7 , в ході досудового розслідування, яке триває з 20.03.2022, вчинював будь-які дії спрямовані на створення перешкод слідству, апеляційний суд також вважає, що в даному випадку підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як про те просить у своїй апеляційні скарзі прокурор немає, а застосування такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання достатній для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

З урахуванням наведеного, апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без зміни.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2023 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000046 від 20.03.2022 за ч.4 ст.425 КК України ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її оголошення й оскарженню не підлягає.

Судді: