печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000373, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.07.2021, про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України, за наступних обставин.

Відповідно до п. 1 ст. 18 ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (редакція від 06.01.2018) для державної реєстрації фізичної особи підприємцем подаються такі документи:

1) заява про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем;

2) заява про обрання фізичною особою спрощеної системи оподаткування та/або реєстраційна заява про добровільну реєстрацію як платника податку на додану вартість за формою, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної податкової і митної політики, за бажанням заявника;

3) нотаріально засвідчена письмова згода батьків (усиновлювачів) або піклувальника чи органу опіки та піклування - для фізичної особи, яка досягла шістнадцяти років і має бажання займатися підприємницькою діяльністю, але не має повної цивільної дієздатності.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у січні 2018 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Києві поруч із метро «Театральна» отримав пропозицію від невстановленої досудовим розслідуванням особи щодо реєстрації на своє ім`я фізичної особи-підприємця за грошову винагороду в розмірі 500-1000 грн., тобто внесення завідомо неправдивих відомостей в документи, що відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця.

Усвідомлюючи протиправний характер таких дій, запропонованих йому невстановленою особою, ОСОБА_4 у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, з метою отримання грошової винагороди та з корисливих спонукань, передав невстановленій особі документи, що посвідчують його особу, а саме: паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 та довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру № НОМЕР_2 .

Ha підставі наданих ОСОБА_4 документів невстановленою досудовим розслідуванням особою та за невстановлених обставин виготовлено: заяву про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем (форма 10) від 26.01.2018, яка містила завідомо неправдиві відомості про місцезнаходження фізичної особи-підприємця та вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця.

Таким чином, ОСОБА_4 , заздалегідь усвідомлюючи про відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків фізичної особи-підприємця, а також, не маючи наміру здійснювати таку діяльність, діючи з корисливих мотивів, що полягають в отриманні грошової винагороди, а також розуміючи, що засвідчуючи власним підписом заяву про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем ФОП ОСОБА_4 (код НОМЕР_2 ), він вносить неправдиві відомості в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи підприємцем, вчинив такі дії.

У подальшому, з метою умисного подання для проведення державної реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, ОСОБА_4 прибув 26.01.2018 до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві за адресою: АДРЕСА_1 , де подав до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Печерського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві для проведення державної реєстрації документи, які містили неправдиві відомості, а саме:

- заяву про державну реєстрацію фізичної особи підприємцем (форма 10) від 26.01.2018, яка містила завідомо неправдиві відомості про місцезнаходження фізичної особи-підприємця та вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця.

На підставі поданих ОСОБА_4 вищевказаних документів державним реєстратором 26 січня 2018 року внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації фізичної особи-підприємця, завідомо неправдивих відомостей, а також в умисному поданні для проведення такої реєстрації документів, які містять завідомо неправдиві відомості, вчинені за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, посилаючись на те, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в провадженні доказами, з часу вчинення кримінального проступку пройшло більше, ніж три роки, підозрюваний надав заяву про згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності.

В підготовчому судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав повністю, посилаючись на викладене в ньому, просив задовольнити.

ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити.

Судом роз`яснені підозрюваному правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що він має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказав, що йому зрозуміла суть підозри, підстава звільнення від кримінальної відповідальності, він наполягає на задоволенні клопотання та звільненні від кримінальної відповідальності саме з такої підстави та наголошує, що не бажає скористатися правом на здійснення кримінального провадження в загальному порядку, його позиція є добровільною.

Вислухавши позиції сторін, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Аналогічне положення містить ч. 1 ст. 285 КПК України, відповідно до якої особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як визначено ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення діяння), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Санкція ч. 2 ст. 205-1 КК України передбачала покарання у виді штрафу від тисячі до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк від трьох до п`яти років.

Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, оскільки в матеріалах провадження відсутні будь-які дані, які б вказували на те, що підозрюваний ухилявся від слідства або суду чи вчинив новий злочин в період часу з січня 2018 року та протягом строків давності притягнення за вказане кримінальне правопорушення.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в клопотанні прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, подія кримінального правопорушення мала місце в січні 2018 року, відтак на даний час сплинув передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України трьохрічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди підозрюваного на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 205-1 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як визначено п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Процесуальні витрати, речові докази в провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49, 205-1, 358 КК України ст. ст. 285, 286, 288, 314, 369, 371 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 205-1 КК України, на підставі ч. 1 ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0000373 від 26.07.2021, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 205-1 КК України - закрити.

Речові докази та процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1