УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2023 Справа №607/9707/23

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за №0000286 від 25.11.2022, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 шляхом подачі 28.05.2023 у відділення поштового зв`язку АТ «Укрпошта», скерував на адресу суду клопотання про арешт майна, яке надійшло до суду 31.05.2023 в рамках кримінального провадження за №0000286 від 25.11.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, а саме на автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 із номером кузова НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що транспортним засобом ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 користується підозрюваний у кримінальному провадженні №0000286 від 25.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На вищезазначеному транспортному засобі здійснювалось перевезення наркотичних засобів та психотропних речовин, що може стати причиною для його подальшої конфіскації за рішенням суду, тому просить клопотання задовольнити.

Окрім того, у клопотанні прокурор просить про поводити розгляд на відсутності власника майна, на підставі ч.2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, скерував на адресу суду заяву про розгляд за його відсутності, вимоги поданого клопотання підтримав.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчий суддя на підставі витягу з ЄРДР установив, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000286, 25.11.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Вказане кримінальне провадження розпочате за фактом того, що група осіб діючи за попередньою змовою використовуючи месенджер «Telegram» здійснює безконтактний збут наркотичних засобів та психотропних речовин шляхом розкладання так званих «закладок» на території м.Тернопіль та Тернопільської області.

26.05.2023 ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 307 КК України у рамках вказаного кримінального провадження.

Під час проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою зафіксовано, що автомобілем марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 із номером кузова НОМЕР_2 користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який імовірно використовує даний транспортний засіб з метою перевезення наркотичних засобів або психотропних речовин з метою подальшого безконтактного збуту через месенджер «Telegram».

Відповідно до інформації отриманої із Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 із номером кузова НОМЕР_2 зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України, передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

За змістом положень кримінального процесуального законодавства обов`язок доведення необхідності арешту майна та наявності відповідних ризиків законодавцем покладено на особу, що звернулася з клопотання про арешт майна.

Так, дослідивши клопотання з доданими до нього матеріалами, слідчий суддя приходить до переконання про те, що всупереч вимогам ст. 170 КПК України у поданому прокурором клопотанні не доведено необхідність накладення арешту на майно ОСОБА_4 з огляду на таке.

Підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України у вказаному кримінальному провадженні вручено ОСОБА_5 .

Поряд з цим, як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів слідчому судді прокурором не надано доказів вчинення ОСОБА_4 будь-яких протиправних дій, та підтвердження її статусу підозрюваної у вказаному кримінальному провадженні. Тому накладення арешту на майно особи, яка не є підозрюваною, обвинуваченою з метою конфіскації майна як виду покарання є не правомірним.

Окрім того, на думку слідчого судді, автомобіль ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 не несе в даному провадженні жодного доказового значення.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено необхідності арешту майна ОСОБА_4 , а тому не вбачає підстав для накладення арешту на вказане майно. З огляду на вказане, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 170 - 173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за №0000286 від 25.11.2022 на автомобіль марки ВАЗ 2101 д.н.з. НОМЕР_1 із номером кузова НОМЕР_2 , який зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського

міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1