Справа №601/586/23
Провадження № 1-кп/601/124/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2023 року

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м.Кременець кримінальне провадження №0000034 від 21.02.2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою спеціальною освітою, не працюючої, заміжньої, на утриманні має неповнолітнього сина, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2023 близько 18 години 10 хвилин у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 та на грунті раніше сформованих неприязних відносин у ОСОБА_6 , виник протиправний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

Реалізовуючи свій протиправний намір, 21.02.2023 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на території подвір`я домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 належного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительці АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на грунті раніше сформованих неприязних відносин, спричинила словесний конфлікт в ході якого умисно нанесла один удар кулаком правої руки в ліву ділянку обличчя ОСОБА_4 , після чого ОСОБА_6 нанесла ще один удар кулаком правої руки в ділянку підборіддя ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_6 спричинила потерпілій ОСОБА_4 , тілесні ушкодження, у вигляді синця лівої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку, підборіддя справа.

Виявлені у ОСОБА_4 , тілесні ушкодження, у вигляді синця лівої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку підборіддя справа за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала та суду пояснила, що 21.02.2023 після того, як оббризкала машина її сина, вона пішла додому до ОСОБА_8 , щоб знайти водія цієї машини. Вийшла ОСОБА_9 , яка почала виражалась до неї нецензурними словами. Згодом їхній пес вкусив її за ногу. Вона схопила ОСОБА_4 за волосся, однак не била її.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доводиться зібраними в ході досудового розслідування доказами, що були предметом дослідження під час судового розгляду, зокрема:

- показаннями, допитаної в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_4 , яка суду показала, що 21.02.2023 близько 18.00, перебуваючи в свому будинку, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , її собака почала сильно гавкати і вона почула на подвір`ї крики невідомої жінки та своєї дочки ОСОБА_10 . Коли вона вийшла з будинку, то побачила, що на подвір`ї перебувала обвинувачена ОСОБА_6 , яка викрикувала «Де шофер червоної машини?». Коли вона вийшла, то обвинувачена почала її обзивати нецензурними словами. Дочка пішла закрити собаку і собака вкусив жінку за ногу. Після цього, ОСОБА_6 підійшла до неї та нанесла їй один удар кулаком в обличчя та один удар в підборіддя;

- показаннями, допитаної в судовому засіданні неповнолітнього свідка ОСОБА_10 , яка суду показала, що почувши гавкіт собаки, вона вийшла на подвір`я і побачила чужу жінку на подвірі`ї, яка кричала «Де шофер?». Потім вийшла мама і обвинувачена почала маму звинувачувати і махати перед нею штанами. Коли вона пішла закрити собаку, то ОСОБА_6 пішла за нею і коли замахнулась на неї штанами, то собака її вкусила. Коли вона закривала собаку, почула як мама крикнула « ОСОБА_11 » вона обернулась і побачила, як вона тягнула маму за волосся. Я прибігла до них, вона хотіла її відштовхнути, однак жінка її вдарила. А потім вона вдарила маму по щоці та біля губи. Зазначила, що саме ОСОБА_6 наносила удари, бачила як обвинувачена двічі вдарила маму та тягнула за волосся. В цей момент по дорозі йшли сусіди. Дядько ОСОБА_12 крикнув і обвинувачена відпустила маму;

-показаннями, допитаної в судовому засіданні малолітнього свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що вона була в кімнаті будинку, де вона проживає та почула як мама кликала старшу сестру, тоді вона підійшла до вікна і побачила, як тьотя тягнула маму за волосся. Це була ОСОБА_6 . Синячки на обличчі в мами з`явились після цього конфлітку;

- показаннями, допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_14 , який суду показав, що точного числа не пам`ятає біля 18 год. 00 хв. він разом з дружиною проходив біля будинку ОСОБА_4 . Він бачив, як ОСОБА_6 тягнула ОСОБА_4 за волосся на подвір`ї останньої, вони шарпалися, дівчинка їх розбороняла та плакала;

- витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №0000034 від 21.02.2023, згідно якого 21.02.2023 до Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_6 21.02.2023 близько 18 год. 00 хв., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 нанесла тілесні ушкодження заявниці;

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.02.2023, відповідно до якого ОСОБА_4 повідомила, що 21.02.2023 близько 18 год. 10 хв., перебуваючи на подвір`ї домогосподарства, яке знаходиться по АДРЕСА_2 ОСОБА_6 нанесла їй тілесні ушкодження;

- висновком експерта №147 від 24.02.2023, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 при судово-медичній експертизі виявлено синець лівої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку, підборіддя справа. Характер і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_4 ушкоджень, вказують на їх утворення від дії тупих предметів близько за 1-2 доби її експертного огляду, не виключено у вказаний у постанові термін 21.02.2023. Виявлені у ОСОБА_4 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належить до легкого тілесного ушкодження;

- даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 26.02.2023, згідно яких встановлено обставини, які відтворила потерпіла ОСОБА_4 щодо спричинення їй тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 , що мало місце близько 18 год. 10 хв. 21.02.2023 на території її домогосподарства;

- переглянутим безпосередньо у судовому засіданні компакт-диском DVD-R, на якому зафіксовано слідчий експеримент за участю потерпілої ОСОБА_4 , який проводився 21.02.2023;

- даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 28.02.2023, згідно яких встановлено обставини, які відтворила свідок неповнолітня ОСОБА_10 в присутності законного представника ОСОБА_15 щодо спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень обвинуваченою ОСОБА_6 , що мало місце близько 18 год. 10 хв. 21.02.2023 на території її домогосподарства.

- переглянутим безпосередньо у судовому засіданні компакт-диском DVD-R, на якому зафіксовано слідчий експеримент за участю свідка ОСОБА_10 , який проводився 21.02.2023;

Таким чином, суд всебічно, повно і неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального правопорушення, керуючись законом, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила умисне легке тілесне ушкодження та кваліфікує такі її дії за ч.1 ст.125 КК України.

При призначенні покарання, суд відповідно до вимог ст.ст.50,65 КК України враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винної, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню дитину, Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання судом не встановлені.

Аналізуючи вищенаведене, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченої, яка раніше не судима та до кримінальної відповідальності не притягувалася, суд вважає, що з метою виправлення обвинуваченої та запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, як ОСОБА_6 , так і іншими особами, їй слід призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 подано цивільний позов про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також понесених витрат на правову допомогу.

В обґрунтування цивільного позову, потерпіла та її представник зазначили, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 їй було заподіяно майнову шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок вчиненого кримінального правопорушення вона лікувалась з 22.02.2023 по 03.03.2023 року в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня, оскільки 21.02.2023 вона пережила сильне нервове напруження, внаслідок чого загострилися її хронічні захворювання (2014 вона пережила ішемічний інсульт). Вона страждає на гіпертонію. На придбання ліків вона витратила 5172, 25 грн., які просить стягнути з ОСОБА_6 на свою користь.

Також їй спричинена і моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок нападу ОСОБА_6 вона відчула страх за своє життя і здоров`я , відчула глибоку образу та безпорадність, оскільки обвинувачена, перебуваючи в край агресивному стані могла позбавити її життя чи заподіяти тяжкі тілесні ушкодження. Вона довший час відчувала фізичний біль від ударів та боялася повторення інсульту. Звернення до правоохоронних органів порушило її звичний уклад життя. Просить стягнути з обвинуваченої 20 000 грн. моральної шкоди та 8000 грн. витрат на правову допомогу.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні цивільний позов не визнали зазначивши, що кримінальне правопорушення не було вчинене, а тому і шкода не могла бути заподіяна. Крім того, в лікарні потерпіла лікувалась не від ударів, а проходила лікування для поліпшення серцево-судинної системи. Просять відмовити в задоволенні цивільного позову.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши позовну заяву з доданими до неї документами та відзив на неї, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №02963 від 03.03.2023 вбачається, що ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні в ревматологічному відділенні КНП «ТОКЛ» ТОР з 22.02.2023 по 03.03.2023 з діагнозом ревматична хвороба серця, активність II ст., безперервно рецидивуючий ревмокардит. Мітральна вада з перевагою недостатності. Аортальна вада з перевагою стенозу. Міокардитичний кардіосклероз. Транзиторна екстрасистолія.Гіпертонічна хвороба II ст. 2 ст. Середній кардіоваскулярний ризк. СН ПА ст.ФК IIIст. Дисциркуляторна енцефалопатія II ст.( ішемічний інсульт у басейні ПСМА 2014 р.) з

зефалагічними, вест ибулярними синдромами, лівобічною рефлекторно-пірадміною недостатністю на грунті серцево-судинної паталогії. Дегенеративно-дистрофічне захворювання хребта, остеохондроз, деформуючий спондильоз

кіфосколіоз грудного відділу хребта. ФНХ II ст. грудного, поперково-крижового відділу хребта.

Анамзес хвороби. Вважає себе хворою з 1994 року. Погіршення стану з 2005 року.

Відповідно до чеків з аптек від 01.03.2023 вартість медикаментів становить 2335,01 грн. та 2837,24 грн.

Суд, не знаходить підстав для стягнення з обвинуваченої в користь потерпілої майнової шкоди, оскільки позивачем не доведено, що внаслідок завдання ОСОБА_6 двох ударів в обличчя та відповідно нанесення легкого тілесного ушкодження, що саме ці дії спричинили ОСОБА_4 ревматичну хворобу серця, ревмокардит , кардіосклероз та інші хвороби. Крім того, зазначені хвороби в потерпілої діагностовані ще у 1994 році, погіршення стану відбулось у 2005 році. Жодних скарг хворої на подію, яка відбулась 21.02.2023 при госпіталізації не було. Таким чином, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями обвинуваченої та заявленою майновою шкодою.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченої в користь потерпілої моральної шкоди, суд враховує наступне.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд погоджується з доводами потерпілої, що протиправна винна поведінка ОСОБА_6 , внаслідок якої ОСОБА_4 було спричинено легке тілесне ушкодження перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з істотними негативними змінами в її житті, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

За таких обставин, при визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій ОСОБА_4 , суд враховує характер правопорушення, ступінь вини обвинуваченої, характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних та моральних страждань потерпілої, пережитий стрес, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до переконання про необхідність стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 , в користь потерпілої 10 000 гривень завданої моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення із обвинуваченого на користь потерпілого процесуальних витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

У відповідності до матеріалів цивільного позову встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 уклала договір про надання правової допомоги №30 від 27.02.2023 року із адвокатом ОСОБА_5 та згідно розрахунку суми гонорару (вартості послуг) за надану правничу допомогу вартість гонорару згідно умов договору становить 8000 грн., а тому витрати потерпілої на правову допомогу в розмірі 8000 грн. слід стягнути з обвинуваченої на користь потерпілої.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.373,374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначити їй покарання за цією статтею у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 10 000 десять тисяч) гривень на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень.

В задоволенні решта позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий: