Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1433/23
Провадження №: 1-кп/332/198/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2023 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Запоріжжі кримінальне провадження № 0000538 від 07.12.2022, яке надійшло до суду із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка, Кам`янсько-Дніпровського району Запорізька області, громадянина України, освіта середньо-технічна, розлученого, малолітніх або неповнолітніх дітей не має, який проходить військову службу на посаді водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військовій частині НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

05.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 40 ОСОБА_4 призначено на посаду водія 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби по мобілізації, солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувані їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення видавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, 20 травня 2022 року солдата ОСОБА_4 було направлено для лікування до Запорізького військового шпиталю (військової частини НОМЕР_2 ) із діагнозом гострий - апендицит, де останній перебував на лікуванні до 31.05.2022. Після чого відповідно до довідки військово-лікарської комісії від 31.05.2022 року солдату ОСОБА_4 було надано відпустку за станом здоров`я на 30 календарних днів тобто до 01.07.2022.

Далі солдат ОСОБА_4 , 01.07.2022, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, будучи зобов`язаним з`явитися до тимчасового місця розташування 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалася в районі АДРЕСА_3 , після закінчення відпустки до вказаної військової частини не з`явився, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 28.02.2023.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) з відпустки до місця служби без поважних причин, тривалістю понад один місяць, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування, 17 березня 2023 року між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_6 та підозрюваний ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення та отримана згода обвинуваченого на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що угоду про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором слід затвердити.

Так, розглядаючи в порядку ст. 314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор в судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_7 не заперечував проти затвердження угоди, зазначивши, що її умови не суперечать нормам законодавства, угода укладена добровільно в присутності захисника, обвинувачений у повній мірі розуміє наслідки укладення угоди, вину визнає у повному обсязі.

Згідно із ст. 12 КК України ОСОБА_4 вчинено тяжкий злочин. Відповідно до ст. 12, ч. 5 ст. 407 КК України та ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена у даному провадженні.

Судом досліджені матеріали, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, розлучений, малолітніх або неповнолітніх дітей на утриманні не має, є військовослужбовцем.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Узгоджене сторонами покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення, відомостям про особу обвинуваченого, та з урахуванням наявності передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання і відсутності тих, що його обтяжують, застосування ст. 69 КК України (в редакції, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) є об`єктивним.

Виходячи з викладеного, судов встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а тому суд дійшов висновку про про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення обвинуваченому ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік, на підставі ст. 62 КК України замінити основне покарання ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 1 (один) рік.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Порядку відбування покарання засуджених військовослужбовців у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, затвердженого Наказом Міністерства оборони України від 04.06.2021 № 155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.08.2021 за № 1124/36746, військовослужбовці, засуджені до покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні, до набрання вироком суду законної сили в установленому законодавством порядку тримаються на гауптвахтах Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або продовжують виконувати обов`язки військової служби у військовій частині (установі).

У зв`язку із відсутністю відповідних клопотань запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Процесуальні витрати, речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ч.3 п.1 ст.314, ст.ст.373, 374, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 17 березня 2023 року по кримінальному провадженню № 0000538 від 07.12.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на ОДИН рік.

На підставі ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді одного року позбавлення волі на покарання у виді одного року тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання після набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

1) обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1