Справа № 347/2292/16
Провадження № 1-кп/347/47/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" вересня 2023 р. м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря с/з ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Косів кримінальне провадження внесене до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000093 від 06.03.2016 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, не працюючого, інвалід ІІ групи, депутатом не є, раніше не судимий,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч.1 ст. 263 КК України

в с т а н о в и в :

Судом, визнано доведеним факт, що обвинувачений вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, а також вчинив незаконне поводження зі зброєю, що виразилося у носінні вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Кримінальні правопорушення вчинені за наступних обставин.

05 березня 2016 року приблизно о 21.30 год. в приміщенні бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований по АДРЕСА_2 , власником якого є суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_8 , між ОСОБА_9 , жителем с. Пістинь, з однієї сторони та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , жителями с. Пістинь, з іншої сторони, на ґрунті довготривалих неприязних відносин виникла словесна суперечка, під час якої вони штовхали один одного та наносили один одному удари.

В цей час до території бару «Імперія», автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 із вогнепальною зброєю, пістолетом марки «Zoraki - MOD.914 S», НОМЕР_2 , cal.9mm, приїхав ОСОБА_6 , житель с. Пістинь Косівського району, дізнавшись від свого сина, ОСОБА_9 , що його намагався побити ОСОБА_11 . Вчинив з останнім суперечку та, усвідомлюючи, що він знаходиться в нічний час в громадському місці - на території бару «Імперія», не вжив заходів до припинення конфліктної ситуації, а навпаки, умисно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки, демонстративно витягнув пістолет марки «Zoraki - MOD.914 S», почав кричати на ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , провокуючи їх до бійки, та умисно наніс удар рукою в ділянку грудної клітки ОСОБА_11 , після чого відійшов разом з ним та ОСОБА_10 до території АЗС «ZNS», яка розташована по вул. Українській поряд з приміщенням бару «Імперія». В подальшому, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він знаходяться в нічний час в громадському місці - на території АЗС «ZNS», з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі і поведінки, усвідомлюючи, що його життю чи здоров`ю не загрожує небезпека, у присутності інших людей демонстративно перезарядив пістолет, та, діючи умисно, здійснив постріл з вогнепальної зброї, яка згідно висновку експерта від 28 квітня 2016 року, є пістолетом, а саме нетиповою вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнального пістолету марки «Zoraki - MOD.914 S», НОМЕР_2 , cal. 9mm, промислового виробництва «АТАК arms Іtd.» (Туреччина), який був призначений виключно для подачі звукових сигналів шумовими (холостими) патронами, який переобладнаний саморобним способом. Постріл було здійснено в ділянку стегнової кістки лівої ноги ОСОБА_10 , внаслідок чого ОСОБА_10 впав на землю, а коли намагався піднятись з землі, то ОСОБА_6 з особливою зухвалістю здійснив ще один постріл в ділянку грудної клітки ОСОБА_10 , спричинивши таким чином останньому кульові поранення в ділянки стегнової кістки та грудної клітки. Після чого ОСОБА_6 підійшов до лежачого на землі ОСОБА_10 та з особливою зухвалістю, умисно наніс йому два удари рукояткою пістолета в ділянку голови зліва та декілька ударів руками по голові та кінцівкам, внаслідок чого ОСОБА_10 втратив свідомість. ОСОБА_6 припинив свої хуліганські дії лише тоді, коли почув, що зараз приїде поліція.

Під час хуліганських дій, ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді ран в ділянках лівої брови, нижньої щелепи зліва, вогнепальних ран та крововиливів передньої черевної стінки та в ділянках лівого стегна, садна лобної ділянки справа, правого променево-зап`ястного суглобу, правої китиці та правого ліктьового суглобу, синців верхньої та нижньої повіки лівого ока, які згідно висновку судово-медичного експерта від 21.10.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я.

Також, під час вчинення вищезазначених хуліганських дій, ОСОБА_6 умисно наніс удар рукою ОСОБА_11 в ділянку голови, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді синця лобної ділянки голови, які згідно висновку судово-медичного експерта від 24.10.2016 року відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Крім того, 05 березня 2016 року приблизно о 21.30 год. ОСОБА_6 , житель с. Пістинь Косівського району, знаходячись на території бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою АДРЕСА_2 , без передбаченого законом дозволу незаконно носив пістолет шляхом транспортування безпосередньо при собі, який згідно висновку експерта від 28 квітня 2016 року є нетиповою вогнепальною зброєю - гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнальним пістолетом марки «Zoraki - MOD.914 S», НОМЕР_2 , cal. 9mm, промислового виробництва «АТАК arms Іtd.» (Туреччина), який був призначений виключно для подачі звукових сигналів шумовими (холостими) патронами. Крім того в конструкцію пістолету, внесено конструктивні зміни виконані саморобним способом - ствольна заглушка була видалена з каналу ствола, у ствол встановлено вкладиш. Дані зміни привели до втрати його попереднього цільового призначення та до можливості проведення пострілів 9-мм патронами ударно-травматичної дії калібру 9мм, а також проводити постріли саморобними бойовими припасами шляхом роздільного спорядження з використанням шумових патронів та 6,5-мм металевої (свинцевої чи стальної) кулі. Пістолет придатний для стрільби. Кулі, вистріляні під час стрільби, набувають початкової швидкості в середньому 321/75 м/с, що забезпечує їх кінетичною енергією - 134,57 Дж, питома кінетична енергія снаряду 4,057 Дж/мм2 є достатньою для спричинення смертельного ураження людині. Після чого ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю. Ствердив, що весною 2016 року близько 21 год вечора, син з товаришами поїхав попити кави. Десь через годину часу, подзвонив його син, та сказав, що їх побили, вони в «Імперії». Обвинувачений здивувався, оскільки компанія повинна була їхати в с. Шешори, однак опинилася в закладі «Імперія». В подальшому обвинувачений одягнувся, та приїхав в заклад «Імперія». Коли приїхав, то побачив як потерпіли ОСОБА_11 кидав урнами в склопакети, бив ногами в двері. Мосейчук РМ. Спочатку стояв, а потім сказав хлопцям, що приїхав, і в цей час побачив як на нього почав бігти ОСОБА_11 . ОСОБА_6 спочатку намагався заспокоїти його, оскільки всі були на підпитку. ОСОБА_6 хотів взяти його за плече, однак ОСОБА_11 розвернувся, та вдарив ОСОБА_6 рукою. Одразу підбіг ОСОБА_12 . Обвинувачений намагався з ними поговорити, однак бачив, що вони перебувають в стані алкогольного сп`яніння, і вирішив відійти в сторону заправки. Однак коли йшов, почув позаду сильний удар, після чого впав на коліна, і відчув що позаду його хтось душить, не за шию, а за зуби. Всі вставні зуби які в нього були потріскали. Коли він подивився, то побачив, що його тримає ОСОБА_12 . В цей час він витягнув з кишені пістолет, та вдарив його в обличчя, куди саме не пам`ятає. Після цього ОСОБА_12 відбіг до заправки. ОСОБА_6 не міг піднятись, і побачив, що в цей час до нього знову йдуть двоє осіб, і не пам`ятає, можливо зі страху, в шоковому стані, однак нажав на курок та двічі вистрілив і побачив, що ОСОБА_12 впав.

Зброю якою він стріляв знайшов у лісі, та мав здати її на зберігання в понеділок. Однак не встиг здати.

Обвинувачений також ствердив що після інциденту, переніс операцію на серці. Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав повністю, ствердив, що шкодує про вчинене, висловив жаль з приводу, ствердив, що подібного більше не вчинятиме.

Потерпілий ОСОБА_10 суду дав показання, що він разом із ОСОБА_11 05.03.2016 року перебували в приміщенні бару «Імперія», який розташований в с. Пістинь Косівського району. У вказаному барі між ОСОБА_11 та сином обвинуваченого ОСОБА_9 виник конфлікт. Коли вони хотіли вже йти з бару, то на вході зустрілись з обвинуваченим ОСОБА_6 , який не давав їм вийти з бару. Всі разом, вони відійшли з бару в двір. Коли вони йшли, то ззаду його по голові вдарив ОСОБА_13 , син обвинуваченого, і побіг. Коли ОСОБА_10 побіг за ним, між ними почалась штовханина, бійка, і в цей час ОСОБА_6 вистрілив в нього перший раз, після чого він впав. Коли він встав, ОСОБА_14 ще раз вистрілив, та рукояткою вдарив по голові, і він втратив свідомість. Отямився вже у лікарні. Також потерпілий ствердив, що з сином обвинуваченого у нього неодноразово були конфлікти.

Потерпілий ОСОБА_11 ствердив, що пройшло багато часу, і він може дещо не пам`ятати з подій, однак зазначив, що разом із ОСОБА_10 05.03.2016 року перебували в приміщенні бару «Імперія», який розташований в с. Пістинь Косівського району. У вказаному барі між ним та сином обвинуваченого ОСОБА_9 виник конфлікт. Коли конфлікт закінчився, вони стояли з ОСОБА_10 біля вікна. Приблизно через п`ять хвилин приїхав ОСОБА_6 , приставив йому до грудей пістолет, і попросив відійти поговорити. Всі разом вони пішли в сторону АЗС с. Пістинь, через 20 метрів. В цей час ОСОБА_6 вдарив ОСОБА_10 , і почалася бійка між усіма. Через деякий час він почув вистріл. ОСОБА_6 вистрілив в ОСОБА_10 , від чого той впав. Десь через секунд 10-15 був ще один вистріл ОСОБА_10 впав. Після цього його хтось вдарив по голові, він впав, і втратив свідомість. Отямився у швидкій.

Судом неодноразово викликались свідки для безпосереднього допиту в судовому засіданні, однак на адресу суду поверталися поштові конверти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Прокурор в судовому засіданні ствердив, що звертався з письмовим запитом до дільничого, щодо забезпечення явки свідків в судове засіданні. Однак, як стало відомо, більшість свідків на даний час відсутні а території села.

Аналогічні доводи висловили потерплі та обвинувачений, оскільки подія відбувалася ще сім років тому, і більшість свідків на території села немає.

Статтею 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо. Не може бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім як у випадках, передбачених зазначеним Кодексом.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, безпосередність дослідження доказів означає вимогу закону про дослідження судом усіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звуко- та відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Так, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань (п. 16 ч. 1 ст. 7 КПК України). Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України. Сторона обвинувачення зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом (ст. 23 КПК України).

Принцип безпосередності дослідження доказів спрямований передусім на забезпечення права сторін на перехресний допит особи, яка дає показання, що дає стороні можливість з`ясувати всі обставини, які вона вважає важливими для вирішення справи, уточнити показання свідка та поставити під сумнів ті чи інші повідомлення особи або її репутацію. Щодо сторони захисту, то це право забезпечується також і пунктом «d» частини 3 статті 6 Конвенції, щодо якого Європейський суд з прав людини зазначав, що до того, як визнати особу винуватою, усі докази проти неї мають зазвичай бути представлені в її присутності під час публічного розгляду з метою надати можливість для спростування. Виключення з цього принципу є можливими, але не можуть порушувати права захисту, які, як правило, вимагають, щоб обвинуваченому була надана адекватна та відповідна можливість викликати та допитати свідка проти нього, або коли свідок надає показання, або на наступних етапах провадження.

Однак, колегія суддів Верховного Суду у постанові від 19 листопада 2019 року у справі № 750/5745/15-к (провадження № 51-10195 км 18) зазначила, що засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах.

Таким чином, положення ч. 4 ст. 95 КПК України, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі.

Стаття 225 КПК України передбачає в певних випадках можливість судового допиту особи під час досудового розслідування, і такі показання є допустимими за умови дотримання порядку, передбаченого вказаною нормою права. Найбільш істотними складовими цього порядку є здійснення допиту перед суддею в судовому засіданні, участь сторін та дотримання правил допиту, передбачених для судового розгляду.

На відміну від допиту в порядку ст. 225 КПК України, яка допускає допит за відсутності однієї зі сторін, допит під час судового розгляду справи по суті відбувається за обов`язкової участі сторін. Такий допит надає сторонам, зокрема, стороні захисту, можливість провести його більш ефективно, оскільки на цей час сторонам вже відомі елементи пред`явленого обвинувачення та докази отримані під час досудового розслідування.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважала, що показання, які особа надавала під час минулого судового розгляду, не можуть вважатися недопустимими доказами лише на тій підставі, що неможливо було забезпечити явку такої особи під час іншого судового розгляду.

Враховуючи той факт, що події у кримінальному провадженні вчинення яких інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 мали місце в 2016 році, а кримінальне провадження щодо нього двічі переглядалося судом апеляційної інстанції, та за результатами ухвалених рішень, кримінальне провадження було двічі направлено на новий судовий розгляд, суд з врахуванням думки інших учасників судового провадження, які не заперечували щодо врахування судом показань свідків наданих під час допиту іншому складу суду, вважав за необхідне при розгляді даної справи, взяти до уваги показання свідків наданих під час розгляду справи головуючим у якій був суддя ОСОБА_15 .

Так, згідно отриманих показань свідок ОСОБА_16 дала суду показання про те, що вона проживає через дорогу навпроти АЗС та бару «Імперія». В березні 2016 року ввечері, вона якраз перебувала на вулиці і бачила бійку, що відбувалася біля бару та АЗС, оскільки територія біля вказаних приміщень завжди освітлюється і це було близько 20м від неї. А саме: на території біля бару та заправки вона спочатку бачила сутичку між потерпілими та ОСОБА_9 , Потім на територію заправки заїхав автомобіль. З нього вийшов обвинувачений ОСОБА_6 , одразу підійшов до потерпілого ОСОБА_17 та приклав йому до грудей пістолет, який вона чітко бачила. Між ними двома почалась сутичка, яка тривала приблизно 5 хв. В ході цієї сутички вона почула декілька пострілів та звуки падаючих гільз. Бачила як після пострілу в груди, спочатку впав ОСОБА_11 , а після цього обвинувачений вистрілив ОСОБА_10 в область ніг, від чого він упав, і обвинувачений ще раз у вистрілив ОСОБА_10 в область живота. Вона навіть не змогла зрозуміти чи вони живі, чи мертві. Після цього обвинувачений визбирав гільзи, і побіг геть. В яку машину обвинувачений сідав після події, не бачила.

Свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні суду надала показання, якими підтвердила той факт, що перебуваючи у березні 2016 року у приміщенні бару «Імперія», бачила, як за одним із столиків вказаного бару сидів син обвинуваченого, ОСОБА_19 із компанією. Через якийсь час до приміщення зайшли потерпілі ОСОБА_20 та ОСОБА_21 і підійшли до столика ОСОБА_22 . Спочатку вони розмовляли із ОСОБА_13 , а потім між ними та ОСОБА_13 розпочався конфлікт. Далі вона вийшла з бару, але бачила, що ОСОБА_13 залишився в приміщенні, а потерпілі вийшли.

Свідок ОСОБА_23 , яка є двоюрідною сестрою одного з потерпілих, дала суду показання, що вона у березні 2016 року була біля приміщення бару «Імперія». Біля бару стояли хлопці, серед них був ОСОБА_24 із травмою носа. Через якийсь час приїхав обвинувачений ОСОБА_6 і відійшов говорити з ОСОБА_11 , погрожуючи йому пістолетом. До них підійшов ОСОБА_21 і вони вже троє розмовляли, потім підбіг ОСОБА_19 і вдарив ОСОБА_25 , якого потім ще вдарив пістолетом по голові обвинувачений, і після цього між ними почалася бійка, в ході якої і була стрілянина.

Свідок ОСОБА_26 дав суду показання, що у березні 2016 року сидів разом із дружиною ОСОБА_23 у машині біля приміщення бару «Імперія». Бачив як близько 21 год. до приміщення бару зайшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які з вигляду перебували в стані алкогольного сп?яніння (були достатньо випивші). Через 5 хв. їх з бару вигнала співробітниця. Вони були розлючені і почали стукати у двері, вибивати вікна урною для сміття і ногами. Приблизно через 10 хв. після цього, зі сторони АЗС приїхав обвинувачений. Побачивши його, ОСОБА_21 і ОСОБА_20 побігли до нього, і між ними почалася бійка. При цьому, він не бачив чи обвинувачений щось мав у руках. Під час бійки обвинуваченого з потерпілими на території заправки, син обвинуваченого, ОСОБА_19 , з компанією сіли у машину і поїхали геть. Після цього він одразу поїхав і не бачив, що було далі.

Свідок ОСОБА_27 дав суду показання, що приїхав зі своєю дівчиною до бару «Імперія» випити кави. Дівчина пішла всередину купити каву, а він залишився на вулиці. В цей час до бару зайшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Приблизно через 10 хв. їх вигнали з бару на вулицю, закрили двері і не впускали. Вони стукали у двері і вели себе агресивно. Після цього приїхав ОСОБА_6 і ОСОБА_21 з ОСОБА_11 побігли до нього. ОСОБА_14 ішов попереду, а ззаду нього ішли потерпілі. Потім він побачив, що ОСОБА_6 хтось вдарив, але не бачив хто, і він упав. Будь-яких предметів у руках обвинуваченого він не бачив. Після цього вони з дівчиною сіли у машину і поїхали.

Свідок ОСОБА_28 , яка є двоюрідною тіткою потерпілого ОСОБА_10 дала суду показання про те, що вона працює у барі «Імперія». У березні 2016 року до бару прийшов ОСОБА_19 із компанією, сіли за столик, і ОСОБА_13 зробив заказ, який вона пішла готувати на кухню. Через якийсь час почула крики і побачила, що у барі почалася бійка. Хто з ким бився не бачила, так як було багато людей. Потім вона усіх вигнала з приміщення, закрила двері на ключ і почала прибирати. ОСОБА_20 та ОСОБА_21 стукали у двері, бажаючи зайти в приміщення. У ОСОБА_17 бачила на обличчі кров і побитий ніс. Потім чула крики біля заправки, але пострілів не чула.

Свідок ОСОБА_29 суду дав показання, що у березні 2016 року перебував біля бару «Імперія». Бачив, як з бару вийшли ОСОБА_20 та ОСОБА_21 і за ними працівниця одразу закрила двері на ключ. Вони і почали стукати, але їх так і не впускали. При цьому потерпілі перебували в стані алкогольного сп?яніння. Потім на територію АЗС заїхав ОСОБА_6 ОСОБА_21 і ОСОБА_20 побачивши ОСОБА_6 , пішли до нього, і хтось із них вдарив його по голові. Після цього він пішов додому.

Свідок ОСОБА_9 , який є сином обвинуваченого, суду дав показання, що у березні 2016 року до нього приїхали з ОСОБА_30 знайомі, і він разом із ними та іншими компанією пішли до бару «Імперія» відсвяткувати його день народження. В барі він зробив заказ і вони сиділи за столиком спілкувались, чекаючи страв. Приблизно через 25-30 хв. до бару зайшли в стані алкогольного сп?яніння ОСОБА_24 та ОСОБА_31 . ОСОБА_32 підійшов до їхнього столика і почав виражатися в його сторону нецензурними словами. Він піднявся з-за слолу, щоб його заспокоїти, але ОСОБА_33 вдарив його по обличчю вони впали, і між ними почалася бійка. Їх розборонили і ОСОБА_34 з ОСОБА_12 вивели з бару. Після цього він подзвонив батьку. Коли приїхав батько і спілкувався з потерпілими, він разом зі своїми гостями сіли у машину і поїхали геть.

Свідок ОСОБА_35 в судовому засіданні дав показання, що він є родичем потерпілих і перебуваючи в 2016 році на території бару «Імперія» бачив бійку, в якій брало участь багато осіб. Стверджує, що бійка розпочалась в середині приміщення, але хто її ініціатор не знає, оскільки його там не було. Потім, приїхав ОСОБА_6 і бійка була на вулиці, билися всі присутні, хто саме, сказати не може, оскільки було темно. Вистріли чув, однак підтвердити хто і в кого стріляв, він не може. Предмет схожий на пістолет бачив у руках ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_36 та ОСОБА_37 в судовому засіданні дали показання, які підтвердили лише факт наявності бійки у березні 2016 року поблизу бару «Імперія», що в с. Пістинь, Косівського району. Безпосередніх учасників бійки вони не бачили.

Крім визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 296 та ч.1 ст.263 КК України повністю підтверджується показаннями потерпілих, свідків та дослідженими судом письмовими доказами в їх сукупності.

Зокрема, відповідно до протоколу огляду місця події від 05.03.2016 року, на бетонному покритті території автозаправної станції «ZNS», що знаходиться в с. Пістинь по вул. Українській, Косівського району, Івано-Франківської області виявлено речовину бурого кольору (РБК), що нагадує кров. Також, на території, яка по бетонному покриттю примикає до АЗС, зі сторони входу до приміщення ресторану «Імперія», виявлено розбитий склопакет, уламки розбитого скла та пошкоджені жалюзі із сторони розміщення ресторану (а.с.127-130 Т.3).

Крім того, згідно з протоколом додаткового огляду місця події від 06.03.2016 року, на території АЗС «ZNS», що знаходиться в с. Пістинь по вул. Українській, Косівського району, між бетонним покриття у ґрунтовій поверхні виявлено неправильної форми дві резинові кульки (а.с.131-133 Т.3).

Також, відповідно до фактичних даних відображених у протоколі огляду місця події від 06.03.2016 року, в приміщення Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області з?явилася особа, яка назвавшись ОСОБА_6 , добровільно видала предмет, ззовні схожий на пістолет чорного кольору із надписом «Zoraki - MOD. 914 S», № НОМЕР_2 , з якого зі слів ОСОБА_6 , він здійснив два постріли у ОСОБА_10 . Крім того, ОСОБА_6 за своїм бажанням, видав джинсові штани, в які він був одягнутий у момент конфлікту із наявним на них пошкодженням в області колінного суглобу ноги (а.с.134-135 Т.3).

Протокол огляду диску для лазерних систем зчитування CD-R від 18.03.2016 року із фототаблицями до нього, містить детальний опис подій, що відбувались на прилеглій до ресторану «Імперія» території ззовні, що були зафіксовані камерами відеоспостереження згідно відеозаписів на них від 05.03.2016 року (а.с.136-143 Т.3).

Згідно фактичних даних відображених у цьому протоколі ОСОБА_6 підходить в напрямку входу до бару із предметом в руці, схожим на пістолет, зустрічається із потерпілим ОСОБА_11 та штовхає його. Далі до них підходить потерпілий ОСОБА_10 і між ними триває розмова. Потім ОСОБА_6 та ОСОБА_10 йдуть в сторону АЗС, а позаду них ОСОБА_11 .

Крім того, на стадії досудового розслідування було проведено ряд різного роду експертиз, які підтверджують різні аспекти вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме: спричинення потерпілим легких тілесних ушкоджень, в тому числі і таких, що спричинили короткочасний розлад здоров?я, із застосуванням вогнепальної зброї.

Так, висновком експерта №44 від 11.03-09.04.2016 року та №192/44 від 15-24.10.2016 року підтверджено, що у ОСОБА_11 виявлено ряд тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден у різних частинах тіла, які відносяться до легких тілесних ушкоджень і спричинені від не менш як шестикратної ударної дії твердих тупих предметів (якими могли бути кулаки рук, носки взуття або інші тверді тупі предмети), так і внаслідок падінь на площині та ударів до твердих тупих предметів. Тілесні ушкодження: рани в ділянці носа (форма і розташування саден не виключає можливість їх спричинення внаслідок укусів зубами) та правої гомілки відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров?я (а.с.122-123, 111-113 Т.3).

Так само, згідно висновку експерта №41 від 10.03-09.04.2016 року та №191/41 від 15-21.10.2016 року, у ОСОБА_10 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: рани в ділянках лівої брови, нижньої щепи зліва; вогнепальні рани та крововиливи передньої черевної стінки та в ділянці лівого стегна, рани в ділянці лівого передпліччя, садна лобної ділянки справа, правого променево-зап?ястного суглобу, правої китиці та правого ліктьового суглобу, синців верхньої та нижньої повіки лівого ока, з яких ушкодження в ділянці передньої черевної стінки та в ділянці лівого стегна заподіяні кулею внаслідок двох пострілів з вогнепальної зброї з близької відстані відносяться до легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров?я. А тілесні ушкодження у вигляді синців та саден спричинені від п?ятикратної ударної дії твердих тупих предметів (якими могли бути кулаки рук, носки взуття або інші тверді тупі предмети) відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.114-115, 124-126 Т.3).

Так, згідно висновку експерта № 199 від 09.03.2016 року, кров потерпілого ОСОБА_10 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВО (а.с.145 Т.3).

Згідно даних відображених у висновках експерта № 197 та № 198 від 21-28.03.2016 року, кров, виявлена на чотирьох відрізках тканини зі змивами з місця події, а також на одній із резинових кульок вилучених під час додаткового огляду місця події може належати особі (особам) групи А з ізогемаглютиніном анти-В або групи АВ за ізосерологічною системою АВО, що не виключає можливості належності крові потерпілому ОСОБА_10 (а.с.147-148, 150-151 Т.3).

Також, згідно висновку експерта №09/12-0179 від 25.04.2016 року, на наданому на дослідження одязі ОСОБА_10 , а саме, на поверхнях навколо отвору в лівій штанині, виявлено присутність неорганічних окисників, нітрит- та нітрат-іонів, які відносяться до слідів продуктів пострілу, що могли утворитися внаслідок згоряння нітрцелюлозного (бездимного) пороху (а.с.154-157).

Відповідно до висновку №163 від 09-13.2016 року з фототаблицею судово-медико-криміналістичної експертизи футболки, штанів і трусів потерпілого ОСОБА_10 та двох куль підтверджено, що вхідне вогнепальне пошкодження на передньо-зовнішній поверхні лівої штанини заподіяне кулею внаслідок пострілу з вогнепальної зброї з близької відстані, яке зіставляється з ділянкою вхідної вогнепальної рани на передній поверхні нижньої третини лівого стегна та могло бути заподіяне гумовою кулею внаслідок пострілу з травматичного пістолета. Слід вважати, що в момент слідоутворення потерпілий перебував в основному у вертикальному положенні і був обернений до особи, яка спричинила ушкодження, передньою поверхнею тіла. Решта тілесних ушкоджень не супроводжувались пошкодженнями одягу (а.с.160-164 Т.3).

Окрім того, згідно висновку експерта №09/12-0285 від 26.05.2016 року - на наданих на дослідження змивах з лівої та правої руки ОСОБА_6 , виявлено присутність неорганічних окисників, нітрит- та нітрат-іонів, які відносяться до слідів продуктів пострілу, що могли утворитися як внаслідок згоряння порохового заряду бездимного пороху (а.с.184-186 Т.3).

А відповідно до висновку експерта балістичної експертизи №640 від 28.04.2016 року, пістолет, добровільно виданий ОСОБА_6 , є нетиповою вогнепальною зброєю гладкоствольним самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартово-сигнального пістолету марки «Zoraki - MOD. 914 S», НОМЕР_2 , cal. 9mm Р.А.К., промислового виробництва «ATAK arms ltd.» (Туреччина), який був призначений виключно для подачі звукових сигналів шумовими (холостими) патронами. Пістолет придатний для стрільби гумовими кулями (а.с.116-120 Т.3).

При цьому, наявні у провадженні постанови про призначення експертиз, які свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального кодексу України.

Порушень положень Параграфа 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів, мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак стороною захисту такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Тож, зазначені висновки суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог статей 87, 101-102 КПК України, судом не встановлено та учасниками судового провадження не доведено.

Вилучені з місця події об?єкти визнані речовими доказами по справі, та передані на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського ВП ГУНП, що підтверджується протоколами огляду та постановами слідчого СВ Косівського ВП ГУНП (а.с.165-166, 168, 174-175, 187 Т.3).

Таким чином, всебічно і повно дослідивши обставини кримінального провадження, перевіривши і проаналізувавши в судовому засіданні вищенаведені докази як кожен окремо, так і в сукупності, та давши їм належну оцінку, суд вважає їх такими, що узгоджуються між собою і не викликають сумніву, а тому є належними, допустимими та взаємозв`язаними і достатніми для ухвалення законного, обґрунтованого і вмотивованого судового рішення.

Що стосується письмового клопотання захисника ОСОБА_7 про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч.4 ст.296 та ч.1 ст. 263 КК України на ч.2 ст. 125 КК України, то таке на переконання суду не підлягає до задоволення та спростовується встановленими судом обставинами справи.

Так, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису з камер спостереження на прилеглій до ресторану «Імперія» території ззовні, що були зафіксовані камерами відеоспостереження від 05.03.2016 року, судом встановлено, що ОСОБА_6 цілеспрямовано завдав удару потерпілому ОСОБА_10 ззаді, після чого між ними почалася штовханина та бійка. Доводи захисника в частині того, що обвинувачений хотів лише розвернути потерпілого, є неспроможними з огляду не факти, що відображені на відеозаписі.

Враховуючи характер, рішучість і динамічність дій, вчинених обвинуваченим, поведінку до, під час і після скоєння злочину, обране знаряддя вчинення злочину, локалізацію тілесних ушкоджень виявлених у потерпілих суд доходить висновку, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 мав прямий умисел на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України.

Проте, показання обвинуваченого в частині того, що він вистрілив з пістолета через шоковий стан, суд вважає неспроможними, враховуючи, зокрема надані показання свідків та висновки експертиз, сумнівними з вищезазначених у судовому рішенні підстав, а наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).

При цьому, суд наголошує на тому, що будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, суду надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у порядку ст. 94 КПК України, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296 КК України та ч.1 ст. 263 КК України, за вище встановлених обставин, а саме вчинення хуліганства, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням вогнепальної зброї, та незаконне поводження зі зброєю, тобто носіння вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

При цьому підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2013 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують (обтяжують) покарання.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, на обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває (т.3.а.с.194-195), за місцем проживання характеризується позитивно (т.7 а.с.197 Т.7), є інвалідом ІІ групи (т.3. а.с.196, 197-199).

Обставинами, що пом`якшують покарання, передбаченими ст.66 КК України, суд визнає, явку із заявою про добровільну видачу пістолета працівниками поліції від 06.03.2016 року (т.3 а.с.200), активне сприяння розкриттю злочину,визнання вини, позитивну характеристику за місцем проживання, є інвалідом ІІ групи, раніше не судимий, часткове відшкодування шкоди.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, в тому числі встановлені судом обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що в даному випадку обвинуваченому ОСОБА_6 слід призначити покарання в межах санкції статей у виді позбавлення волі.

Згідно з приписами ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Кримінально-правові норми, що визначають загальні засади та правила призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Зваживши наведені обставини суд з урахуванням положень, зокрема ст. 75 КК приймає рішення про можливість чи неможливість звільнити особу від відбування покарання з випробуванням.

Так, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше не судимий, добровільно частково відшкодував шкоду, шляхом зарахування коштів на рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області в якості відшкодування моральної шкоди кожному із потерпілих, наслідки вчинення злочину, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочину визнав повністю. Суд також враховує той факт, що кримінальне провадження щодо обвинуваченого тривалий час перебуває в суді, протягом семи років. Весь цей час обвинувачений ОСОБА_6 належним чином виконував свої обов`язки, та вчасно з`являвся в судові засіданні, не допускав порушення процесуальної поведінки. Суд доходить висновку, що така тривалість розгляду кримінального провадження та належної процесуальної поведінки в певній мірі свідчить про правосвідомість обвинуваченого, а також зниження суспільної небезпечності особи обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, та просив звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік.

Захисник та обвинувачений також просили суворо не карати обвинуваченого ОСОБА_6 , та не позбавляти його волі. Просили звільнити його від відбування покарання, встановивши іспитовий строк терміном 1 рік.

Потерпілі після їх допиту, в судове засідання не з`являлись, однак подали письмові заяви, в яких просили проводити розгляд кримінального провадження без їх участі. Покарання просили призначити згідно закону.

Ураховуючи вищевикладене, суд доходить переконання, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без відбування реального покарання у вигляді позбавлення волі, та застосування до нього ст. 75 КК України, тобто - звільнення від відбування покарання з випробуванням, що найбільше відповідатиме меті його призначення відповідно до ст. 50 КК України, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів рівних можливостей та справедливого судового розгляду. Адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь. Бо контроль над поведінкою, способом життя та роботи, протягом всього строку відбуття покарання із випробуванням, надає можливість органу пробації аналізувати інформацію з метою визначення рівня ресоціалізації (виправлення засудженого).

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Разом із цим суд, діючи відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, покладає на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, а також пункт 4 ч. 3 ст. 76 КК України виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням ст. 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Щодо тривалості іспитового строку, то суд зауважує, що іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки. Встановлення іспитового строку полягає і в тому, що за засудженою особою здійснюється контроль з боку органів виконання покарання. Крім того, іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Встановлення в даному випадку судом іспитового строку 1 (один) рік є виправданим з врахуванням особи обвинуваченого, який раніше не судимий, тривалістю розгляду кримінального провадження, і є достатнім для того щоб за суджений довів своє виправлення без реального відбування основного покарання.

Вирішуючи цивільний позов потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про відшкодування шкоди, суд зазначає наступне.

За змістом частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями статті 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої. У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Визначаючи розмір відшкодування, суд керується принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення (див. висновок Великої Палати ВС у постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц).

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, зі змісту позовної заяви, судом встановлено, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 просили стягнути з ОСОБА_6 на їх користь відшкодування моральної шкоди, зокрема на користь ОСОБА_10 30 000 гривень, на користь ОСОБА_11 10000 гривень. Також вирішити питання судових витрат. При цьому у позовній заяві позивачі просили стягнути і матеріальну шкоду, докази на підтвердження якої як ствердили в позовній заяві ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вони нададуть пізніше. Однак суд зауважує, що матеріали справи не містяться жодних доказів щодо завдання потерпілим матеріальної шкоди, а тому позов в цій частині не підлягає до задоволення.

Щодо розміру моральної шкоди, то згідно п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами), розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, суд враховує той факт, що за результатами події яка мала місце в березні 2016 року, потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 також було притягнуто до кримінальної відповідальності, що підтверджується копією вироку в матеріалах справи. Вказана обставина також свідчить про певний причинно-наслідковий зв`язок між двома подіями, що мали місце на території кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а також свідчить про певну протиправну поведінку і самих потерпілих.

Суд також враховує, той факт, що обвинуваченим ОСОБА_6 було внесено грошові кошти на рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області 09.03.2021 року, що підтверджується квитанціями в матеріалах справи (т.8 а.с.11-12) про відшкодування моральної шкоди в сумі 4000 гривень ОСОБА_10 , та 2000 гривень ОСОБА_11 .. В судовому засіданні потерпілі ствердили, що жодних коштів не отримували.

Враховуючи вищевикладене, фактичні обставини справи, поведінку потерпілих та обвинуваченого, суд доходить переконання, що в даному випадку до відшкодування підлягає моральна шкода в розмірі 5000 грн. на користь потерпілого ОСОБА_10 , та 3000 гривень на користь потерпілого ОСОБА_11 .

Враховуючи той факт, що обвинуваченим ОСОБА_6 частково було внесено грошові кошти на рахунок ТУ ДСА в Івано-Франківській області, такі слід перерахувати потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Щодо судових витрат, то такі є належним чином підтверджені, оскільки в матеріалах справи є квитанція, про оплату послуг адвоката (т3, а.с.73), та договір про надання правової допомоги (т. а.с.56). За таких обставин, з ОСОБА_6 слід стягнути на користь потерпілих судові витрати в розмірі 4000 гривень, тобто на кожного по 2000 гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні вирішити відповідно до ст. 100, 124 КПК України.

Враховуючи викладене та, керуючись статтями 100, 124, 368, 371, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 296 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 , ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 4402 (чотири тисячі чотириста дві) грн. витрат за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні.

Цивільний позов ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 5000 (п?ять тисяч) грн. моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Грошові кошти в сумі 4000 гривень, які були несені ОСОБА_6 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Івано-Франківській області 09.03.2021 року, № квитанції 0.0..1 перерахувати - ОСОБА_10 , в якості відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

Грошові кошти в сумі 2000 гривень, які були несені ОСОБА_6 на рахунок Територіального управління Державної судового адміністрації в Івано-Франківській області 09.03.2021 року, № квитанції 0.0..1 перерахувати ОСОБА_11 , в якості відшкодування моральної шкоди.

Речові докази:

1) одяг потерпілого ОСОБА_10 , який передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути законному володільцю ОСОБА_10 ;

2) джинсові штани ОСОБА_6 , які передано на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;

3) дві гумові кульки, паперовий конверт із змивами рук ОСОБА_6 , один паперовий конверт із зрізами нігтів ОСОБА_6 , паперовий конверт із чотирма тампонами зі змивами крові та один паперовий конверт із кров`ю потерпілого ОСОБА_10 на марлі, які передані на відповідальне зберігання в камеру зберігання речових доказів Косівського ВП ГУНП в Івано-Франківській області знищити;

4) DVD-диск із відеозаписами з камер відеоспостереження ресторану «Імперія», який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження;

5) пістолет марки «Zoraki - MOD. 914 S», № НОМЕР_2 , cal. 9 mm., який поміщено в інформаційно-довідкову колекцію Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Косівський районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1