В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1276/23

Провадження № 1-кп/348/272/23

03 серпня 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна в режимі дистанційного судового провадження кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 18.04.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Надвірна Івано-Франківської області, українця, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, одружений, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрований і фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України на посаді - командира 3-го взводу командира машини військової частини НОМЕР_1 , військове звання - «молодший сержант», учасник бойових дій, раніше судимий: 03.05.2023 Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України до штрафу у розмірі 300 н.м.д.г., що становить 5100 грн.,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого частиною 1 статті 286-1 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

встановив:

Молодший сержант ОСОБА_3 , проходячи військову службу, відповідно до вимог ст.ст. 11, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків.

Проте, молодший сержант ОСОБА_3 , у порушення вимог вказаних нормативних актів, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

17.04.2023 приблизно о 22 год. 30 хв., у темну пору доби, водій ОСОБА_3 , керуючи технічно справним автомобілем марки ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 , перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, що значно знижує реакцію і унеможливлює належним чином оцінювати дорожню обстановку, рухався ділянкою автодороги О-090901 сполученням «Надвірна - Бистриця» у напрямку с.Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області, із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, та яка знаходиться поблизу виробничого об`єкту НГВУ «Надвірнанафтогаз», що по вул. С. Галечко в с. Пасічна Надвірнянського району Івано-Франківської області, тобто в межах населеного пункту.

При цьому, ОСОБА_3 , керуючи вищевказаним автомобілем, рухався зі швидкістю приблизно 80-90 км/год, а в салоні даного автомобіля знаходився пасажир ОСОБА_5 .

Згідно п. 1.5 Розділу 1 ПДР дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Відповідно до п. 1.10 Розділу 1 ПДР: безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах; дорожні умови -сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан; дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом; узбіччя - виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

Згідно пп. «б» п. 2.3 Розділу 2 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Відповідно до пп. «д» п. 2.3 Розділу 2 ПДР водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Згідно пп. «а» п. 2.9 Розділу 2 ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 11.3 Розділу 11 ПДР на дорогах із двохстороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

Згідно п. 12.1 Розділу 12 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Відповідно до п. 12.4 Розділу 12 ПДР у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Однак, водій ОСОБА_3 , діючи всупереч наведеним нормативним вимогам, керуючи технічно справним автомобілем марки ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 , перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись зі швидкістю приблизно 80-90 км/год вищевказаною ділянкою автодороги О-090901 сполученням «Надвірна -Бистриця» у напрямку с. Бистриця Надвірнянського району Івано-Франківської області, із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, перевищуючи максимально допустиму в населеному пункті швидкість, проявив неуважність до дорожньої обстановки, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав на даній ділянці дороги безпечної швидкості, внаслідок чого без причин технічного характеру втратив керованість над вказаним автомобілем та виїхав на смугу зустрічного руху, а далі - на ліве узбіччя та у кювет, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження.

Внаслідок порушення ОСОБА_3 вказаних пунктів ПДР України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої пасажиру автомобіля ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 , ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого плеча, а саме перелому плечової кістки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Зазначені обставини вчиненная криминального правопорушення підтверджуються наступними доказами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акту визнав повністю, обставини не заперечував.

Так, обвинувачений суду пояснив, що дійсно він 17.04.2023 зустрівся із сестрою ОСОБА_5 випили алкогольні напої, після чого поїхали на автомобілі марки ВМW, перебуваючи при цьому він був у стані алкогольного сп`яніння, приблизно о 22 год. 30 хв., рухався із перевищенням швидкі 80-90 км/г в межах населеного пункту в с. Пасічна, на повороті, не врахував дорожню обстановку, в наслідок чого на мокрій дорозі автомобіль занесло і він з`їхав у кювет.

В результаті ДТП пасажир, яка знаходилися в його автомобілі, отримала тілесні ушкодження: травми ключиці і голови, він доставив її до лікарні.

Зазначене ДТП він допустив через невірну оцінку дорожньої обстановки, мокру дорогу, перевищення швидкості в населеному пункті і через знаходження в стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений не мав права керування транспортними засобами, отриманого у встановленому законом порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому щиро покаявся, висловив жаль з приводи своєї протиправної поведінки, добровільно відшкодував заподіяну шкоду, сприяв у розкритті злочину шляхом добровільного повідомив працівників поліції про обставини пригоди, вину визнав відразу, надавав всі необхідні документи працівникам поліції, в судовому засіданні попросив вибачення у потерпілої. Просить суд його суворо не карати, призначити покарання у виді мінімального штрафу, оскільки шкоди державним інтересам не завдано, шкода завдана потерпілій відшкодована.

Також обвинувачений суду пояснив, що є військовослужбовцем, учасник бойових дій, на теперішній час проходить військову службу в зоні бойових дій.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, потерпілої, а також дослідженням письмових доказів, що містять дані про механізм та обставини дорожньо-транспортної пригоди, письмових доказів, що підтверджують наявність у потерпілої тілесних ушкоджень та їх тяжкість та вивчення даних, що характеризують особу обвинуваченого.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 підтвердила всі обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення.

Потерпіла пояснила суду, що є рідною сестрою обвинуваченого. 17.04.2023 вони з братом зустрілись, випили алкоголь, після чого поїхали на його автомобілі. Приблизно о 22 год. 30 хв., рухалися швидко в межах населеного пункту в с. Пасічна, чула, що автомобіль з`їхав у кювет, обставини ДТП не пам`ятає, отримала важкі травми: струс мозку, перелом плеча.

Підтвердила, що обвинувачений після ДТП добровільно відшкодував заподіяну шкоду, претензій матеріального і морального характеру до нього не має. Просила суд, не позбавляти обвинуваченого волі, призначити найменше покарання.

Крім показань обвинуваченого та потерпілої вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні також підтверджується наступними доказами.

Так, згідно з Висновком експерта № СЕ-19/109-23/5706-ІТ від 22.05.2023 року, складеного за наслідками інженерно-транспортної експертизи, в діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимог п.п. 2.3б, 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору перебувають у причино наслідковому зв`язку із настанням дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до Висновка експерта № СЕ-19/109-23/5345-ІТ від 23.05.2023 року, складеного за наслідками інженерно-транспортної експертизи, виявлені пошкодження робочої гальмівної, рульової та ходової систем автомобіля ВМW 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 , виникли в результаті розвитку ДТП, а тому водій не мав можливості їх виявити під час експлуатації транспортного засобу.

Згідно з Висновком експерта №127 від 19.05.2023 року, складеного за наслідками судово-медичної експертизи, у потерпілої ОСОБА_5 мали місце тілесні ушкодження у вигляді закритої травми лівого плеча, а саме перелому плечової кістки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, аналізуючи кожний з наведених доказів обвинувачення окремо, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зазначені докази належними і допустимими.

Суд вважає недоведеним обвинувачення в частині швидкості руху 110 км/г, з якою 17.04.2023 о 22 год. 30 хв., водій ОСОБА_3 , керував автомобілем марки ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 під час вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, а тому його швидкість у вироку визначена на рівні 80-90 км/г, в межах наданих в суді показань обвинуваченого.

Як пояснив обвинувачений він дійсно надавав раніше показання про рух транспортного засобу зі швидкістю 110 км/г, однак насправді його швидкість становила 80-90 км/г в населеному пункті.

Зміна обвинуваченого в зазначені частині не впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, оскільки дозволена швидкість в населеному пункті становить 50 км/г.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив дії, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений нетяжкий злочин.

Визначаючи міру покарання суд також враховує, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.1 ст.286-1 КК характеризується необережною формою вини у виді злочинної самовпевненості, суспільна небезпечність якого полягає в порушенні безпеки руху й експлуатації автомобільного транспорту і завданню шкоди здоров`ю людині, та носить високий ступінь суспільної небезпечності, оскільки вчинене ОСОБА_3 при керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

З даних про особу обвинуваченого випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, військовослужбовець, проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України , військове звання - «молодший сержант», учасник бойових дій, прав участь у заходах, необхідних для забезпечення оброни України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, за місцем служби характеризується з відмінної сторони, в ході служби отримував травму, пов`язану з захистом Батьківщини, на обліку у психіатричному і наркологічному кабінетах не перебуває, раніше судимий.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд враховує його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 не встановлені.

Згідно із досудовою доповіддю у обвинуваченого ОСОБА_3 середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також середній ризик небезпеки, який він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб та низький ризик завдання шкоди життю та здоров`ю, у зв`язку з чим орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Проте, суд не погоджується із вказаним висновком, оскільки, звільнення ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування основного покарання є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Частина 1 статті 75 КК України прямо вказує на неможливість прийняття рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

З урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, за відсутності обставин, які обтяжують покарання за вчинене кримінальне правопорушення, враховуючи його особу, що обвинувачений в цілому по матеріалах справи характеризуються позитивно, враховуючи його відношення до вчиненого кримінального правопорушення, розкаяння і відшкодування заподіяних збитків, висловлення жалю з приводу вчинених дій, відсутність з боку потерпілої у справі претензій щодо відшкодування заподіяної злочином шкоди, а також враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості його наслідків, думку потерпілої з приводу призначення покарання, яка наполягала на обрані найвищого покарання для обвинуваченого, суд, керуючись ст.ст.65-67 КК України, вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі

в мінімальних межах санкції статті.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що мета покарання - виправлення та попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів буде досягнута при призначенні основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Призначення покарання із застосуванням звільнення від відбування покарання з випробуванням заборонено ст..75 КК України, оскільки обвинуваченим вчинене порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений просив призначити йому покарання у виді штрафу.

Суд не знаходить можливим для призначення ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст..69 КК України із призначенням покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, в тому числі у виді штрафу, з огляду на тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення.

Сукупність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого і дані про його особу, відповідно до яких він позитивно характеризується за матеріалами справи, не вказують на істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.

Так, під час розгляду справи встановлено, що ОСОБА_3 керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння в наслідок чого потерпілій спричинена шкода здоров`ю середньої тяжкості, що є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху. Тяжкість обумовлена ступенем суспільної небезпеки, яка завдається вказаним діянням, оскільки, водій у стані сп`яніння є загрозою для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху водіїв, пішоходів, велосипедистів, а також і для самого себе та власності третіх осіб.

Таким чином, суд виходить із того, що ОСОБА_3 , сідаючи за кермо транспортного засобу, рухаючись в населеному пункті, не міг не розуміти, що він піддає загрозі як своє життя так і життя оточуючих, зокрема пасажира та інших учасників дорожнього руху.

Враховуючи, що ОСОБА_3 грубо знехтував Правилами дорожнього руху, не мав права керування транспортним засобом, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для призначення йому покарання у виді штрафу.

Призначення більш м`якого покарання не відповідатиме тяжкості вчиненого злочину і його наслідкам, і не сприятиме досягненню мети покарання - виправленню засудженого.

На думку суду, обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, дані про його особу, враховані судом при призначені покарання у мінімальному розмірі, встановленому в санкції статті.

Вирішуючи питання про призначення остаточного покарання ОСОБА_3 , суд бере до уваги, що обвинувачений 27 квітня 2023 року був засуджений Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Так, з матеріалів справи випливає, що обвинувачений ОСОБА_3 ще винен в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, а тому покарання йому повинно бути призначено за правилами, передбаченими в частинах першій третій статті 70 КК України.

Відповідно до абз. 4 п. 22 Постанови Пленуму № 7 при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зважаючи на викладене, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 (п`ять тисяч сто) грн, більш суворим, призначеним за даним вироком.

Норми ч.ч.1,2ст.58КК України надають суду право, враховуючи обставини справи та особу засудженого військовослужбовця, замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк небільше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Таким чином, вважаючи на встановлені судом обставини (пом`якшуючі покарання обвинуваченому обставини, відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченому обставин, наявність на утримання неповнолітньої дитини, лояльна позиція потерпілої до призначення обвинуваченому покарання, позитивні характеристики ОСОБА_3 за місцем проживання та проходження військової служби) суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 , як військовослужбовця, замість позбавлення волі службове обмеження на той же самий строк із відрахуванням в доход держави із суми його грошового забезпечення відсотків.

Щодо призначення додаткової покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом суд зазначає таке.

Так, у відповідності до дослідженого судом вироку суду від 27.04.2023, обвинувачений ОСОБА_3 посвідчення водія станом на 17.04.2023 не отримував. Таким чином, суд робить висновок про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_3 права на керування транспортними засобами.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи та застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у своїй постанові від 22.01.2019 року по справі №708/40/18 колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду визначила, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом не призначається засудженому, який не має права керувати транспортними засобами.

Також, під час судового розгляду даної кримінальної справи встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на військовому обліку за місцем проживання в селі Лисин Дубенського району Рівненської області не перебуває. ОСОБА_3 є військовослужбовцем Збройних Сил України та з 05.06.2022 року, у зв`язку із пораненням, вибув із військової частини в лікувальні заклади (а.с.96,108-110 том №2).

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 в сумі 3585 гривень на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

На досудовому розслідуванні обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

Враховуючи, що на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2023 року накладено арешт на майно, яке в подальшому визнано речовими доказами, у зв`язку з завершенням розгляду провадження арешт на підставі ч. 4 ст.174КПК України підлягає скасуванню.

На підставівикладеного, керуючись стст.368,370,374 КПК, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ч.4 ст.70 УК України шляхом поглинення менш суворого покарання, і призначеним за вироком Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області від 27 квітня 2023 року, у виді штрафу у розмірі трьохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 (п`ять тисяч сто) грн, більш суровим покаранням за даним вироком остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік без позбавленням права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року службових обмежень для військовослужбовців із відрахуванням 10 % (десяти відсотків) із суми грошового забезпечення в дохід держави.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Скасувати, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21 квітня 2023 року, арешт на автомобіль марки ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 ,, який знаходився в користуванні ОСОБА_3 у вигляді заборони власникам відчужувати, користуватися та розпоряджатися ними.

Речові докази:

- автомобіль марки ВМW, моделі 320D, реєстраційний номер іноземної реєстрації НОМЕР_2 , що зберігається на території Надвірнянського РВП повернути користувачу майна ОСОБА_3 .

- змиви з рульового колеса та важеля перемикання передач, РБК з переднього пасажирського сидіння автомобіля, мікрооб`єкти з передніх правих дверей, - залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 3585 гривень на користь держави.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1