1Справа № 335/8248/22 1-кс/335/917/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298 від 25.11.2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про скасування арешту майна, яке обґрунтовує тим, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного за № 0000298 від 25.11.2021 року.

В ході слідства 10.03.2023 року під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , слідчим, серед іншого, були вилучені особисті мобільні телефони та комп`ютерна техніка ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , а саме:

- мобільний телефон Iphone model A1387 з пошкодженим екраном;

- мобільний телефон у біло-чорному корпусі, без маркувань;

- мобільний телефон Sony C53034, imei: НОМЕР_1 , без сім карти;

- мобільний телефон Iphone 10, imei: НОМЕР_2 ;

- ноутбук Dell з блоком живлення.

21.03.2023 року ОСОБА_5 звернулась із клопотанням до старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , з метою повернення вилученого майна та отримала постанову про відмову у задоволенні клопотання, оскільки слідчий зазначив, що на зазначене вилучене майно було накладено арешт у відповідності до норм КПК України та воно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Разом з цим, адвокат вказує, що ОСОБА_5 не є підозрюваною у справі, слідство триває вже досить тривалий час. ЇЇ особисті речі не відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, не є речовими доказами та не мають жодного відношення до обставин кримінального правопорушення. За такого просив скасувати арешт майна.

В судовому засіданні представник власника майна адвокат ОСОБА_3 подане клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 проти клопотання заперечив. Пояснив суду, що вилучене під час обшуку за місцем мешканням ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , майко має відношення до розслідуваємого кримінального провадження. На даний ОСОБА_7 підозру у даному провадженні не пред`явлено, проте є докази причетності її до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться слідчі і оперативно-розшукові заходи. Просив в задоволенні клопотання адвоката відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно положень ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів часників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та упередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до положень ст.ст. 7, 16 КПК України, загальною засадою кримінального провадження є недоторканність права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При цьому, застосування заходів забезпечення кримінального провадження є неможливим, якщо потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні.

Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту. Окрім того, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, ;втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Судовим розглядом встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000298, відомості про яке внесено до ЄРДР від 25.11.2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, за фактом того, що невстановлені особи, діючи за побережною змовою групою осіб, здійснюють збут психотропних речовин - Метамфетамін на території м. Запоріжжя.

В ході досудового розслідування було встановлено, що до вчинення зазначеного злочину причетна ОСОБА_5 , у зв`язку з чим, ухвалою слідчого судді від 12.12.2022 року надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення психотропних речовин, грошових коштів, отриманих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, знарядь вчинення кримінального правопорушення, зокрема електронних ваг, зіп-пакетів, засобів стільникового зв`язку, плантештів, комп`ютерної техніки, чорнових записів, на яких може зберігатися інформація про вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним збутом психотропних речовин.

10.01.2023 року на підставі ухвали слідчого судді від 12.12.2022 року проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено, окрім іншого, перелічене у клопотанні майно.

Ухвалою слідчого судді від 12.01.203 року, накладено арешт на вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно, в тому числі:

- мобільний телефон Iphone model A1387 з пошкодженим екраном;

- мобільний телефон у біло-чорному корпусі, без маркувань;

- мобільний телефон Sony C53034, imei: НОМЕР_1 , без сім карти;

- мобільний телефон Iphone 10, imei: НОМЕР_2 ;

- ноутбук Dell з блоком живлення.

При винесенні вказаної ухвали слідчий суддя виходила з того, що надані слідчому судді матеріали кримінального провадження підтверджують, що вилучені 10.01.2023 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі і предмети відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, дозвіл на їх відшукання та вилучення надавався ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук, тобто є речовими доказами у кримінальному провадженні, тому арешт на них було накладено з метою забезпечення їх збереження.

Постановою слідчого від 10.01.2023 року, вилучені в ході обшуку речі визнано речовими доказами.

21.02.2023 року до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в якому він просив повернути майно, яке було вилучене під час проведення санкціонованого обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме комп`ютерну техніку, банківські картки та особисті телефони ОСОБА_5 .

Разом з тим, постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області від 244.02.2023 року, у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_5 про повернення вилученого майна було відмовлено, з тих підстав, що на вилучене в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , майно накладено арешт відповідно до вимог КПК України та вилучене майно на сьогоднішній момент визнано речовими доказами відповідно до вимог ст. 98 КПК України.

З пояснень слідчого у судовому засіданні вбачається, що в ході досудового розслідування ОСОБА_5 перевіряється на причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, на даний час по вилученому майну проводяться необхідні слідчі дії, оцінка яких самостійно чи в сукупності може дати змогу для встановлення об`єктивної істини по справі, за такого він не заперечує проти скасування арешту на мобільні телефони, ноутбук.

Під час розгляду клопотання, заявником не надано суду жодних доказів того, що у подальшому застосуванні арешту заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Майно арештоване з урахуванням обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту з потребами кримінального провадження, а тому доводи клопотання про скасування арешту щодо не встановлення зазначених обставин є безпідставними.

Посилання заявника на те, що арешт майна є не обґрунтованим не заслуговують на увагу, оскільки до завдання слідства та слідчого судді на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано доказів, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Їх завдання полягає в тому, щоб дослідити ті вже наявні обставини кримінального правопорушення, які дають достатньо обґрунтовані підстави для накладення арешту на майно.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею були досліджені зазначені обставини та не знайдено у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про арешт майна порушень вимог КПК України та чогось очевидно безпідставного чи довільного. Всі інші обставини підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Таким чином, дослідивши надані суду матеріали клопотання та докази на його обґрунтування, доходжу висновку, що заявником не було надано достатніх доказів на обґрунтування необхідності скасування вжитого ухвалою слідчого судді арешту майна заявника, зокрема те, що відпала потреба у подальшій наявності арешту на майні, провадження по справі закрито тощо.

З огляду на викладене та враховуючи, що слідчі дії тривають, необхідність накладення арешту не відпала, а також з метою захисту законних інтересів держави, оцінивши в сукупності надані докази, слідчий суддя приходить до висновку про те, що заявником в зазначеному клопотанні про скасування арешту майна належним чином не було доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Таким чином, всебічне дослідження обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю їх між собою дають об`єктивні підстави вважати, що клопотання задоволенню не підлягає.

Не може суд прийняти до уваги наполягання заявника на клопотанні, оскільки воно спростовується вищенаведеним і ніякими об`єктивними належними документами чи доказами не підтверджується.

Отже враховуючи вищенаведене, з урахуванням того, що кримінальне провадження № 0000298 від 25.11.2021 року станом на день розгляду даного клопотання не завершено, майно, на яке накладено арешт, є речовими доказами у кримінальному провадженні, обставини, які стали підставами для застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, не змінилися, арешт накладено обґрунтовано, доказів того, що відпала потреба в арешті майна, чи такий арешт накладено необґрунтовано, адвокатом ОСОБА_3 не надано, а з заперечення слідчого вбачається, що на даний час існує потреба подальшого застосування арешту даного майна, відтак слідчий суддя приходить до переконання, що в задоволенні клопотання про скасування арешту слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 9, 98, 170-174, 305, 307 КПК України суд,

ПОСТАНОВИВ::

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000298 від 25.11.2021 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1