Номер провадження: 11-кп/813/1517/23
Справа № 522/8331/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року, якою прокурору для усунення недоліків був повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000115 від 27 лютого 2023 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених

обставин судом 1-ої інстанції

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.02.2023 року за №0000115 відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України - повернуто начальнику Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області, з підстав його невідповідності вимогам КПК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам КПК України, зокрема п.5) ч.2 ст.291 КПК України, оскільки у формулюванні обвинувачення стверджується про участь у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_9 , що суперечить презумпції невинуватості.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції прокурор Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження у тому ж суді зі стадії підготовчого провадження.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що зі змісту обвинувального акта вбачається, що прокурором викладено фактичні обставин кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_8 , правову кваліфікацію її злочинних дій з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

На стадії підготовчого судового засідання кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, його формулювання, зобов`язувати його змінювати їх зміст, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_11 та обвинувачена ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином засобами поштового зв`язку, про причини неявки апеляційний суд не повідомили, з заявами про відкладення судового засідання не звертався.

Відповідно до ч.4 ст.401 КК України, обвинувачений підлягає обов`язковому виклику в судове засідання для участі в апеляційному розгляді, якщо в апеляційній скарзі порушується питання про погіршення його становища або якщо суд визнає обов`язковою його участь, а обвинувачений, який утримується під вартою, - також у разі, якщо про це надійшло його клопотання.

Положеннями ч.4 ст.405 КК України встановлено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Приймаючи до уваги той факт, що в даному випадку участь сторін кримінального провадження є необов`язковою, апеляційний суд, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора за відсутності обвинуваченої та її захисників.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посиланню на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а й змісту формулювання обвинувачення та викладу фактичних обставин кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5) ч.2 ст.291 КПК України.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини вчинених обвинуваченою злочину з правовою кваліфікацією.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 у період з 23.09.2022 року по 27.09.2022 року, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, діючи із прямим умислом, усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, в порушення Конституції України, Закону України «Про всеукраїнський референдум», Закону України «Про правової режим воєнного стану» прийняла участь у проведені незаконного референдуму щодо входження Херсонської області у склад РФ.

Між тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, таким формулюванням обвинувачення стверджується про участь у вчинені зазначеного кримінального правопорушення ОСОБА_9 , що суперечить презумпції невинуватості.

Згідно з вимогами ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених діючим законодавством. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд зазначає про те, що у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_8 , а тому суд першої інстанції позбавлений права у мотивувальній частині вирішувати питання про фактичну винуватість ОСОБА_9 , яка також вказана в обвинувальному акті.

Оцінюючи викладені обставини, апеляційний суд погоджується з думкою суду першої інстанції про те, що зазначені недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 врахував положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд та презумпцію невинуватості кожної особи.

Враховуючи те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, не відповідає вимогам п.5) ч.2 ст.291 КПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 7, 9, 291, 314, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15 травня 2023 року, якою прокурору для усунення недоліків повернутий обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000115 від 27 лютого 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4