У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2023 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі слідчого судді ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Новомосковської окружної прокуратури ОСОБА_3 , слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшло клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області про накладення арешту на майно, яке погоджено прокурором Новомосковської окружної прокуратури у кримінальному провадженні № 0000207 внесеному до ЄРДР 26 липня 2023 року, розпочатому за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до клопотання, 25 липня 2023 року близько 23 години 30 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 прийшов до місця мешкання ОСОБА_6 , розташованого по АДРЕСА_1 , де в них виник конфлікт на ґрунті раніше неприязних відносин.

В цей час та місці, у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

У подальшому реалізуючи свій прямий злочинний умисел, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в зазначеному місці та час, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , стоячи навпроти останнього, взяв до рук дерев`яний стілець, після чого почав наносити численні удари в область голови та тулубу ОСОБА_6 , від отриманих ударів ОСОБА_6 , впав на підлогу, однак ОСОБА_5 свої злочинні дії направленні на спричинення тілесних ушкоджень не припинив та продовжив наносити численні удари в область голови та тулуба ОСОБА_6 , спричинивши своїми умисними діями останньому, тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті ОСОБА_6 , які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень.

За даним фактом розпочато кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000207 та визначено кваліфікацію, як ч. 2 ст. 121 КК України.

26 липня 2023 року о 01 годині 20 хвилин ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та в ході затримання виявлено та вилучено особисті речі, а саме: сандалі сірого кольору, шорти чорно-білого з слідами речовини бурого кольору, кофта спортивна сірого кольору з слідами речовини бурого кольору.

Вилучені предмети можливо містять сліди вчинення злочину та можуть бути знаряддям вчинення злочину, а тому мають значення речових доказів у вказаному кримінальному провадженні та не можуть бути поверненим, оскільки може бути знищеним. Крім цього необхідно провести криміналістичні експертизи. У зв`язку з цим з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту на вказані предмети.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, прохав суд накласти арешт на вказані речі.

Слідчий СВ відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 клопотання підтримав, прохав суд його задовольнити.

Дослідивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачених статтею 131 Кримінального процесуального кодексу України, суть якого полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому порядку, позбавленні за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина перша статті 170 КПК України).

Арешт майна застосовується з метою забезпечення:

?збереження речових доказів;

?спеціальної конфіскації;

?конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

?відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Накладення арешту на вищевказані речі є за своєю сутністю обмеженням права власності, котре за вимогами ст. 16 КПК України не може бути здійснено без судового рішення. У зв`язку з чим виникла необхідність здійснити їх арешт, на підставі ст. 170 КПК України, забезпечивши таким чином виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування.

Враховуючи вище викладене,виявлені та вилучені речі та предмети в ході обшуку є речовим доказом, як матеріальний об`єкт оскільки дані речі можуть бути предметом кримінального правопорушення на яких в свою чергу може міститися слідча інформація або інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин того, що буде встановлено під час подальшого кримінального провадження та не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

Згідно ч. 1 ст. 100 КК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вислухавши прокурора, дослідивши наданні до клопотання матеріали, суд вважає, що клопотання про арешт майна, вилучене під час огляду місця події, підлягає задоволенню, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що під час розслідування кримінального провадження виникла необхідність накласти арешт на вищевказані речі та предмети як дані речові докази мають суттєве значення для швидкого, повного та неупередженого розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні і не можуть бути поверненими, оскільки можуть бути приховуваними, пошкодженими, знищеними або відчуженими.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 172-173 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції № 1 Новомосковського районного відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню № 0000207, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході затримання, в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 особисті речі, а саме:

-Вилучені речові докази у вигляді сандалі сірого кольору;

-шорти чорно-білого з слідами речовини бурого кольору;

-кофта спортивна сірого кольору з слідами речовини бурого кольору, які поміщено до картонної коробки та які перебувають у опечатаній биркою картонній коробці - помістити на відповідне збереження до ВП № 1 Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, яка розташований за адресою: вул. Центральна 112, смт. Магдалинівка, Новомосковського району Дніпропетровської області.

Роз`яснити, що відповідно до частини 1 статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, захисником, потерпілим його представником протягом п`яти діб з дня її винесення.

Подача апеляції не зупиняє виконання ухвали слідчого судді.

Слідчий суддя ОСОБА_1