Справа № 438/907/23
Провадження №1-кс/438/47/2023
УХВАЛА

про арешт майна

19 червня 2023 року м. Борислав

Слідчий суддя Бориславського міського суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Львівській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000056 від 17 червня 2023 року, про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

19 червня 2023 року до слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області надійшло клопотання начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Львівській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна.

В клопотанні зазначено, що 16 червня 2023 року о 14 год 40 хв працівниками СРПП відділення Дрогобицького РВП ТУ НП у Львівській області, в ході патрулювання вулиць м. Борислава, поблизу будинку №10 по вул. Володимира Великого м. Борислав, зупинено автомобіль марки «Renault Laguna» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541 з явними ознаками підробки.

В наданому клопотанні начальник сектору дізнання ОСОБА_3 зазначив, що відомості за даним фактом 17 червня 2023 року сектором дізнання внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000056 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

16 червня 2023 року в період часу з 15 год 15 хв по 16 год 18 хв проведено огляд місця події на асфальтованій ділянці дороги, яка розташована поблизу будинку №13 по вул. Володимира Великого, м. Борислава, в ході проведення якого у громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541.

Вищевказане посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541 ОСОБА_5 добровільно, без будь якого тиску, видав працівникам поліції, про що написав відповідну заяву.

ОСОБА_5 був допитаний та пояснив, що 20.05.2023 в інтернет мережі «Facebook», він знайшов оголошення від сторінки «Посвідчення водія», у якому йшлося, що вони можуть допомогти із виготовленням посвідчення водія. Після цього він зв`язався через «Massenger» із сторінкою «Посвідчення водія», де йому розказали що дійсно можуть зробити посвідчення водія протягом 2 днів. Після цього він запитав скільки це буде коштувати, а саме дана послуга коштувала 7000 гривень. Після цього він уточнив у даної особи, чи ці права будуть законні та зареєстровані у Сервісному центрі МВС України, на що йому відповіли, що посвідчення водія цілком законне, оригінальне та зареєстроване. Після цього для виготовлення посвідчення водія він надіслав їм фото свого обличчя, вказав свої анкетні дані та надіслав фото свого підпису на білому аркуші паперу. Після цього йому 03.06.2023 року на відділення нової пошти №1, що за адресою м. Борислав, вул. Трускавецька 125, надійшла посилка із номером ТТН 3920, в даній посилці знаходилося посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541. Дане посвідчення водія він використовував з того моменту як отримав їх. Також він знав, що дане посвідчення водія є підробленим.

19 червня 2023 року, посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою тимчасового позбавлення можливості відчужувати, розпоряджатися будь-яким чином та використовувати вилучене майно, унеможливлення настання наслідків, які можуть перешкодити досягненню мети кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене майно.

Вказане у клопотанні майно, на яке начальник сектору дізнання ОСОБА_3 просить накласти арешт, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

У судове засідання начальник сектору дізнання ОСОБА_3 та прокурор не прибули, просять розглянути клопотання без їхньої участі, підтримують його у повному обсязі, про що зазначено в клопотанні.

Відповідно до ст. 107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів фіксування не здійснювалось.

Учасники справи належно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, однак їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього матеріали, дійшла висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № №0000056 від 16 червня 2023 року о 14 год 40 хв працівниками СРПП відділення Дрогобицького РВП ТУ НП у Львівській області, в ході патрулювання вулиць м. Борислава, на підставі ст.35 ЗУ "Про Національну поліцію" поблизу будинку №10 по вул. Володимира Великого м. Борислав, зупинено автомобіль марки «Renault Laguna» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_5 , який пред`явив працівникам поліції посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541 з явними ознаками підробки.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 4 ст. 358 КК України.

Постановою про визнання та прилучення до справи речових доказів від 19 червня 2023 року майно, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541 - визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000056 від 16 червня 2023 року.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає таке.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч. 5, ч. 7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом вчинення злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Слідчим суддею встановлено, що посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Вищевказане майно відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речових доказів у кримінальному правопорушенні та підлягатиме дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання начальника сектору дізнання ОСОБА_3 , подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України.

Начальником сектору дізнання доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.

З огляду на викладене, клопотання підлягає задоволенню, як обґрунтоване та таке, що відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст. ст. 317, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Дрогобицького РВП ГУНП у Львівській області Львівській області ОСОБА_3 , що погоджене з прокурором Бориславського відділу Дрогобицької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке визнано речовим доказом та вилучено у ході проведення огляду місця події 16.06.2023 у кримінальному провадженні № 0000056 від 17.06.2023, а саме: посвідчення водія видане на ім`я ОСОБА_5 серії НОМЕР_2 від 26.05.2023 видане ТСЦ 0541.

Заборонити фізичним та юридичним особам на термін накладення арешту права на відчуження, розпорядження та використання вище вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді, протягом п`яти днів, з дня її оголошення, може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1