ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

про повернення обвинувального акту прокурору

12 червня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2022 року за №0000371 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

встановив:

11.05.2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2022 року за №0000371 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

У судовому засіданні учасники судового провадження вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, вивчивши матеріали обвинувального акта з додатками, суд приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, передбаченими ст. 7 КПК України, таким як верховенство права і законність. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Статтею 291 КПК України визначені вимоги щодо форми та змісту обвинувального акту. Зокрема обвинувальний акт має містити у тому числі формулювання обвинувачення

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

В пункті 2 постанови Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року у справі №5-328кс16, Суд зазначив таке: «При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому».

Згідно положення п. (а) ч. 3 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України 17 липня 1997 р., згідно якого кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього.

Обвинувачення повинно бути конкретним, обвинувачена особа, реалізує своє право на захист від пред`явленого їй конкретного обвинувачення (відомості про час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Системний аналіз норм кримінального та кримінального процесуального законів України регламентують, що виклад фактичних обставин справи - це формулювання фактичного складу діяння, тобто конкретний опис поведінки особи й інших юридичних фактів, які встановлено (процесуально доведено) та мають кримінально-правове значення й у системному поєднанні утворюють фактичний склад злочину. Водночас таке формулювання не повинно містити абстрактних юридичних формулювань, безпосередньо вжитих у кримінальному законі, оскільки це буде не виклад фактичного складу злочину, а юридичне формулювання обвинувачення.

При цьому в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Формулювання обвинувачення в обвинувальному акті також має відповідати вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374, ст. 475 КПК України та містити дані про місце, час та спосіб вчинення злочину, форми вини особи, мотиви вчинення кримінального правопорушення, відображати всі істотні обставини злочину і посилатися на ознаки злочину, передбачені диспозицією частини статті (статтею) КК України, за якою особі висунуто обвинувачення.

Відсутність відповідних нормативних критеріїв призводить до змішування понять «виклад фактичних обставин кримінального правопорушення» та «формулювання обвинувачення».

Головна відмінність формулювання обвинувачення від викладення фактичних обставин кримінального правопорушення полягає у тому, що формулювання обвинувачення є свого роду висновком щодо дій особи, і хоча його текст не може суттєво відрізнятися від змісту повідомленої особі підозри, але й воно не повинно дублювати викладення фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті.

Згідно статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення та інше), але вказані вимоги КПК України не виконані належним чином.

Судом встановлено, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000371 від 08.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Зокрема, стороною обвинувачення в порушення вимог ч. 1 ст. 91, п.5 ч.2 ст.291 КПК України при викладенні формулювання обвинувачення стосовно ОСОБА_4 не зазначено дати, часу та місця вчинення інкримінованого ОСОБА_4 кримінального проступку, обвинувальний акт містить лише зазначення, що ОСОБА_4 з метою особистого вживання незаконно придбав шляхом знахідки особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено -МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), загальний кількісний вміст якої становить 0,258 г., яку у подальшому незаконно зберігав для особистого вживання при собі. При цьому, жодних даних про неможливість встановлення дати, часу та місця вчинення кримінального проступку прокурором не зазначено.

Втім формулювання обвинувачення має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини і мотивів, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України можна встановити в діянні обвинуваченого склад кримінального правопорушення.

Таким чином, наведені вище обставини приводять до висновку, що викладення в обвинувальному акті формулювання обвинувачення ОСОБА_4 в такий спосіб, на переконання суду, свідчить про невиконання органом досудового розслідування завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК України, порушення загальних засад кримінального провадження, зокрема, принципів верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, доступу до правосуддя й інших, а також порушення міжнародних стандартів у галузі судочинства, які послідовно стверджують про необхідність роз`яснення кожному, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, зрозумілою для нього мовою про характер і причину обвинувачення проти нього, що є гарантією права на справедливий розгляд.

Необхідно зауважити, що за правилами ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а тому виявлені недоліки обвинувального акта перешкоджають подальшому судовому розгляду та є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, суд враховує і те, що ст. 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення в суді, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, при цьому, відповідно до положень ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Зазначені вище встановлені в підготовчому судовому засіданні обставини вказують на наявність суттєвих порушень КПК, які допущені прокурором на стадії складання обвинувального акту та направлення його до суду, що унеможливлює належне проведення судового провадження.

Оскільки затверджений прокурором обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України до обвинувального акту, суд встановив передбачені законом підстави для повернення обвинувального акта прокурору для виправлення його недоліків, зокрема в частині зазначення часу, дати та місця вчинення кримінального проступку ОСОБА_4 у формулюванні обвинувачення.

Керуючись ст.ст.314, 369-372, 376 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000371 від 08.08.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, повернути прокурору Приморської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_5 для усунення протягом розумного строку вказаних в мотивувальній частині ухвали виявлених недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 13 червня 2023 року о 12:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/9230/23

Номер провадження № 1-кп/522/2112/23

Головуючий суддя - ОСОБА_1