ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/810/23

16 серпня 2023 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костопіль обвинувальні акти у об"єднаному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Костопільського районного суду від 20.01.2023 за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування основного покарання з випробуванням на 1 рік 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України,

за участю сторін та учасників кримінального провадження: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 , потерпілої - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , 02.01.2023 року, в період часу з 15:00 год. по 16:00 год., тобто в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року (зі змінами, внесеними Указом «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, та Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263- IX, Указом від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, та Указом від 07 листопада 2022 року №757/2022, затвердженого Законом України № 2798-ІХ від 16 листопада 2022 року згідно якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб), діючи умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, з метою власного матеріального збагачення, вчинив крадіжку бувшого у використанні мобільного телефону марки TECNO SPARK 6GO, моделі «TECNO KE5j», андроїд, вартістю 3260,00 грн., належного ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Дані дії, ОСОБА_3 , які виразились в умисному таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім того, 21 грудня 2022 року ухвалою Костопільського районного суду Рівненської області, ОСОБА_3 встановлено адміністративний нагляд, за поданням начальника ВП №2 (м. Костопіль) Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області, терміном на 1 рік, зі встановленням визначених у статті 10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994 року, обмеженнями: 1) заборона виходу з будинку з 22:00 години по 06:00 ранку наступної доби; 2) заборона перебувати в ресторанах, кафе, барах та місцях продажу спиртних напоїв на розлив; 3) заборона виїзду за межі Рівненського району Рівненської області, без дозволу органу поліції, який здійснює адміністративний нагляд, 4) з`явлення до ВП №2 Рівненського РУП ГУ НП в Рівненській області 5-го та 25-го числа, кожного місяця.

Однак, ОСОБА_3 , умисно, без поважних причин, з метою ухилення від встановленого у відношенні до нього судом адміністративного нагляду, грубо порушуючи п. "б", "в" статті 9, статтю 10 розділу 3 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами, звільненими з місць позбавлення волі» від 01.12.1994, за викликами працівників ВП №2 (м. Костопіль) Рівненського РУП ГУНИ в Рівненській області жодного разу не з`являвся.

Також, під час перевірки, ОСОБА_3 , був відсутній по місцю проживання: 23.01.2023 о 23 год. 24 хв., 29.01.2023 о 22 год. 15 хв., 05.02.2023 о 22 год. 10 хв., 08.02.2023 о 00 год. 12 хв., 11.02.2023 о 05 год. 20 хв., 12.02.2023 о 23 год. 01 хв., 22.02.2023 о 22 год. 25 хв., 23.02.2023 о 22 год. 50 хв., 26.02.2023 о 01 год. 35 хв., 26.02.2023 о 23 год. 52 хв., 02.03.2023 о 23 год. 19 хв., 05.03.2023 о 22 год. 40 хв., 09.03.2023 о 00 год. 09 хв., 20.03.2023 о 22 год. 08 хв..

Крім того, ОСОБА_3 , без повідомлення поліцейських, які здійснюють адміністративний нагляд, самовільно залишив місце постійного проживання по АДРЕСА_1 та в період часу з 23.01.2023 по 25.01.2023 перебував в м. Сарни Сарненського району Рівненської області, а в період часу з 25.01.2023 по 20.03.2023 знаходився в м. Рівне Рівненського району Рівненської області, по особистим справам.

Ці дії ОСОБА_3 , які виразилися в самовільному залишенні особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, суд кваліфікує за ст. 395 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , винним себе у пред`явлених йому обвинуваченнях за ч. 4 ст.185, ст. 395 КК України визнав повністю, підтвердив фактичні обставини по обвинуваченнях.

Суд, з`ясувавши думку прокурора, потерпілої та обвинуваченого, щодо визначення обсягу доказів, які підлягають дослідженню та порядок їх дослідження, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву в добровільності їх позицій, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному суді.

Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 02.01.2023 року, у період часу з 15:00 год. по 16 год., в умовах воєнного стану, перебуваючи в будинку АДРЕСА_2 , умисно, таємно, повторно вчинив крадіжку бувшого у використанні мабільного телефону марки TECNO SPARK 6GO, моделі «TECNO KE5j», андроїд, вартістю 3260,00 грн., належного ОСОБА_5 , чим спричинив потерпілій матеріального збитку на вказану суму, а тому ці його дії суд квалафікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, суд вважає встановленим, що ОСОБА_3 , в порушення правил адміністративного нагляду, з 23.01.2023 по 20.03.2023 самовільно залишив місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, а тому ці його дії суд квалафікує за ст. 395 КК України.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд, призначає покарання, яке є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття у вчиненому та активне сприяння в розкриті кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.

При вирішенні питання призначення ОСОБА_3 виду та міри покарання, суд враховує тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу обвинуваченого, який не перебуває на диспансерному нагляді у лікаря психіатра, перебуває на обліку у лікаря - нарколога, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного, та те, що він щиро кається у вчиненому, та вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових кримінальних правопорушень, слід обрати обвинуваченому покарання: із передбачених санкцією ст. 395 КК України - у виді арешту, в межах санкції статті та за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті.

Окрім того, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 , неможливе без ізоляції від суспільства.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 був засудженний вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 20 січня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 -ти років позбавлення волі, і на підставі ст. 75, 76 КК України звільненний від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року і шести місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки передбачені: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідноч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно з ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України 02.01.2023 року, тобто до постановлення вироку від 20 січня 2023 року, а за ст. 395 КК України, після постановлення зазначеного вироку, тобто в період іспитового строку.

Виходячи з приписів кримінального закону правила призначення покарання, передбачені ч. 4 ст. 70 КК, застосовуються в разі, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що особа винна ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому нею до постановлення попереднього вироку. У такому випадку суд може при призначенні покарання за другим вироком як поглинути покарання за першим вироком, так і приєднати його повністю або частково, однак таким чином, щоб обраний захід примусу не перевищував максимального покарання, встановленого статтею (частиною статті), за якою особу засуджено, і водночас не був меншим строку покарання, визначеного за перший злочин. При цьому суд зобов`язаний в остаточне покарання, призначене за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Призначення покарання за сукупністю вироків застосовується у випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного зановий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Згідно з рекомендаціями, що містяться у п. 23 постанови N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до винесення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно. Однак, такий орієнтир стосується лише відображеної ситуації, а не випадку вчинення засудженим злочинів до та після постановлення попереднього вироку, за яким винна особа не відбула призначеного покарання.

Натомість у п. 25 цієї ж постанови N 7, зазначено, що у разі, коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК; потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків.

Так, у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 25 червня 2018 року (справа № 511/37/16-к) міститься висновок про застосування норм права, згідно з яким коли після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще в кількох злочинах, одні з яких вчинено до, а інші - після постановлення першого вироку, покарання за останнім за часом вироком призначається із застосуванням як ст. 70, так і ст. 71 КК: спочатку - за правилами ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, вчинених до постановлення першого вироку; після цього - за правилами ч. 4 ст. 70 КК, потім - за сукупністю злочинів, вчинених після постановлення першого вироку; і остаточно - за сукупністю вироків відповідно до ч. 1 ст. 71 цього Кодексу. У кримінально-правовій ситуації, коли вчинення нового злочину в період іспитового строку стає фактичною підставою для визнання (скасування) призначеного за попереднім вироком покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнялась особа, таким що належить відбувати реально, його самостійне виконання при застосуванні ч. 4 ст. 70 КК не допускається за наявності підстав для подальшого призначення остаточного покарання за правилами ч. 1 ст. 71 вказаного Кодексу.

Відповідно до правового висновку зазначеного в постанові об`єднанної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 443/806/19 якщо особа вчинила принаймні одне кримінальне правопорушення після постановлення двох попередніх вироків, які виконуються самостійно, і останнім (третім) вироком особі призначається покарання, яке належить відбувати реально, припиняється окреме виконання обох попередніх вироків. Правовою підставою такого припинення щодо першого вироку є положення ч.3 ст. 78 та ст. 71 КК України, а правовою підставою припинення виконання другого вироку положення ст. 71 КК України. Остаточне покарання в такому випадку особі призначається на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням покарань, призначених за всіма (трьома) вироками.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що спочатку належить призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, а далі призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за цим вироком і вироком Костопільського районного суду Рівненської області від 20 січня 2023 року. Потім призначити покарання за ст. 395 КК України.

Після цього, за правилами ст. 71, 72, 78 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

Відповідно до п. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 349, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185, ст. 395 КК України і призначити йому покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України з врахуванням вироку Костопільського районного суду Рівненської області від 20 січня 2023 року, призначити ОСОБА_3 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 місяць.

- за 395 КК України - у виді арешту строком на 2 місяці;

На підставі ст. 71, 72, 78 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за цим вироком за ст. 395 КК України, приєднати невідбуту частину покарання за цим вироком визначеним на підставі ч. 4 ст. 70 КК України та за вироком Костопільського районного Рівненської області від 20.01.2023 року, і призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 3 місяці.

З моменту проголошення цього вироку обрати засудженому ОСОБА_3 в залі суду запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили, утримувати його в Державній установі "Рівненський слідчий ізолятор".

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 14 год. 55 хв. 16 серпня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави, процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 755 грн. 15 коп.

Речові докази по справі, а саме:

- мобільний телефон марки TECNO SPARK 6 GO, моделі "TECNO KE5j", який поміщено до спеціального пакету Експертної служби МВС України №2844550 та передано на відповідальне зберігання в кімнату зберігання речових доказів ВП №2 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області, після набрання вироком законної сили, - повернути власнику ОСОБА_5 .

Скасувати накладений згідно ухвали Костопільського районного суду Рівненської області № 564/478/23 від 22 лютого 2023 року арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування майном, а саме на мобільний телефон марки TECNO SPARK 6 GO, моделі "TECNO KE5j", бірюзово-чорного кольору.

Вирок суду набирає законої сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційною інстанцією.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

СуддяОСОБА_1