Справа № 541/2942/23
№ провадження 1-кп/541/314/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження, внесене 29 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000790 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калайдинці Лубенського району Полтавської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який не працює, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1) 18 вересня 2013 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік 6 місяців;

2) 06 жовтня 2016 року Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289 КК України до позбавлення волі строком 5 років із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

3) 29 липня 2016 року Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі;

4) 29 листопада 2016 року Гадяцьким районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі; звільнений 29 березня 2021 року по відбуттю строку покарання згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 25 лютого 2021 року;

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

28 червня 2023 року близько 22 год 30 хв. ОСОБА_6 перебував поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де у нього виникла сварка та подальший конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з ОСОБА_4 , що переріс у сутичку, якої останній в подальшому намагався уникнути, покинувши місце, а саме рушивши в напрямку продовження вул. Миргородської. При цьому, у ОСОБА_6 , зважаючи на виниклий факт сутички та її перебіг, виник намір та бажання на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 .

При цьому, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, маючи намір та бажання на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 зайшов до приміщення житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, де зі столу у приміщенні кімнати взяв ніж, наздогнав потерпілого на проїжджій частині поблизу домоволодіння АДРЕСА_4 , наблизився до нього спереду та, утримуючи ніж у правій руці, умисно заподіяв його лезом ОСОБА_4 чотири удари в лівий бік тулубу.

Після цього, вгамувавши власний гнів, ОСОБА_6 припинив подальше заподіяння ударів потерпілому та покинув місце скоєння кримінального правопорушення, залишивши ОСОБА_4 без будь-якої допомоги.

Як наслідок, ОСОБА_6 своїми умисними та протиправними діями спричинив ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи від 17 серпня 2023 року № 417 тілесні ушкодження по бічній поверхні зліва чотири колото-різані рани (дві з яких є проникаючими в черевну порожнину та уражують чепець), які по ступеню тяжкості відносяться: А) дві рани, що проникають в черевну порожнину, як у своїй сукупності, так і кожна окремо до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення; Б) дві інші рани, що не проникають в черевну порожнину, як у своїй сукупності, так і кожна окремо до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний судом обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, факти, викладені в обвинувальному акті підтвердив та пояснив суду наступне. 28 червня 2023 року йому зателефонував ОСОБА_8 та запросив на святкування дня народження. Обвинувачений близько 17 год 30 хв. приїхав до нього на велосипеді на вул. Миргородську (номер будинку точно не пам`ятає), там вони відпочивали разом з ОСОБА_8 , його дружиною ОСОБА_9 та дівчиною ОСОБА_10 , яка, як з`ясувалось пізніше, є дружиною потерпілого ОСОБА_4 . Під час спілкування ОСОБА_8 повідомив про одного чоловіка, який ображає та б`є жінок. Коли ОСОБА_4 прийшов за дружиною, обвинувачений дізнався, що це і є той чоловік, тому він вирішити поговорити з потерпілим, внаслідок чого між ними виникла сварка. Потерпілий пішов, а ОСОБА_6 взяв на столі ніж, яким хотів полякати потерпілого, на велосипеді наздогнав його і наніс ОСОБА_4 правою рукою 4 удари ножем в лівий бік тулубу. Після цього ОСОБА_6 викинув ніж і поїхав з місця скоєння злочину. Про скоєне жалкує, кається, вибачився перед потерпілим. Просив призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 28 червня 2023 року він прийшов на вул. Миргородську за своєю дружиною, яка там була на святкуванні дня народження. Там у нього виник словесний конфлікт з обвинуваченим, якого до цього потерпілий не знав. Потерпілий пішов у напрямку свого будинку, але ОСОБА_6 наздогнав його та наніс 4 удари ножем в область тулуба. Після цього обвинувачений скрився на велосипеді, а потерпіли пішов в сторону будинку, зупинив автомобіль, після чого його було доставлено до лікарні, де він спочатку перебував у реанімації, а потім 10 днів лікувався у стаціонарному відділенні. Зазначив, що він обвинуваченому тілесні ушкодження не заподіював. На даний час обвинуваченим на його користь була відшкодована грошова сума у відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Не наполягав на призначенні ОСОБА_6 суворої міри покарання, не заперечував проти призначення останньому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.

Таким чином, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, вірно розуміє зміст обставин провадження, відсутні сумніви в добровільності його позиції, тобто визнання обвинуваченим вини не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною та істинною та їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного, допитавши потерпілого, обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують його особу, суд прийшов до переконання, що своїми діями ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за обставин, викладених у вироку, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 121 КК України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи обвинуваченому покарання у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що характеризують обвинуваченого, його особу, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченого, його активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відшкодування потерпілому шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання, передбаченими ст. 67 КК України, є рецидив злочинів, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин кримінального провадження, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше судимий, не працює, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є членом багатодітної сім`ї, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, але скоїв злочин в стані алкогольного сп`яніння, зважаючи на його відношення до скоєного, каяття обвинуваченого, повне відшкодування потерпілому матеріальної та моральної шкоди, думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, суд приходить до висновку про доцільність призначення покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 75 КК, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

З системного аналізу кримінального закону слідує, що для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.

Суд враховує, що злочин, вчинений ОСОБА_6 , хоча у відповідності зі ст. 12 КК України є тяжким, однак обвинувачений позитивно характеризується, має стійкі соціальні зв`язки, щиро розкаявся та відшкодував потерпілому шкоду.

Потерпілий звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він не має до ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру; просить застосувати до обвинуваченого покарання, не пов`язане з позбавленням волі, в тому числі не заперечує проти звільнення його від покарання на підставі ст. 75 КК України

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки покладені судом обов`язки будуть гарантувати запобігання вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, а заходи контролю стимулюватимуть його виправлення.

Також суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , зникли, тому до набрання вироком законної сили існують підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою і він підлягає звільненню з-під варти в залі судового засідання.

Під час кримінального провадження потерпілим було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 1 170 грн та моральної шкоди в розмірі 400 000 грн, від якого ОСОБА_4 в подальшому відмовився, подавши до суду відповідну заяву, яка була прийнята судом.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені, в сумі 2 629 грнвідповідно до вимог ч. 2 ст. 124, ч. 1 ст. 126 КК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 373, 374, КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_6 , скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі судового засідання.

Зарахувати в строк відбування покарання час перебування ОСОБА_6 під вартою з 29 червня 2023 року по 01 вересня 2023 року включно.

Арешти, накладені на підставі ухвали слідчого судді від 30 червня 2023 року на речі, належні ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ; ухвали слідчого судді від 30 червня 2023 року на речі, вилучені в ході проведення огляду речей, які належать ОСОБА_8 ; ухвали слідчого судді від 05 липня 2023 року на речі, вилучені 03 липня 2023 року в ході проведення огляду речей, які належать ОСОБА_4 , скасувати.

Речові докази:

- пару гумових капців чорного кольору, шорти білого кольору, спортивну футболку білого кольору, три скляні стакани, чашку, які зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_8 ;

- велосипед червоно-чорного кольору марки «СОРМ BULLS», шкарпетки, ніж з синьою ручкою, ніж з чорною ручкою, ніж з синьо-білою ручкою, футболку чорного кольору з написом «НЕROISM», куртку чорного кольору на застібці «Zara man», джинсові штани синього кольору з написом «J'mardoc», ремінь чорного кольору, пару кросівок чорного кольору з написом «Сlassica», які зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_6 ;

- паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приєднано до матеріалів особистої справи затриманого (арештованого), повернути ОСОБА_6 ;

- футболку чорного кольору з плямами РБК та 4 надрізами, кофту чорного кольору з плямами РБК та 4 надрізами, штани чорного кольору з білими смугами та плямами РБК, кросівки чорного кольору з білою підошвою та плямами РБК, рюкзак фіолетового кольору з емблемою білого кольору, кепку синьо-фіолетового забарвлення, які зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, повернути ОСОБА_4 ;

- пусту пляшку об`ємом 1 л «Green Day», змиви РБК з поверхні асфальтованого покриття та контролі до них, фото фрагментів сліду взуття на РБК на асфальтованому покритті, змиви з поверхні рами велосипеду, з поверхні правої ручки керма велосипеду, з поверхні лівої ручки керма велосипеду, контроль до змивів з велосипеду, змиви з правої та лівої рук ОСОБА_6 та контроль до них, які зберігаються в кімнаті речових доказів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 2 629 грн.

На вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя: ОСОБА_1