ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/1663/20 Номер провадження 11-кп/814/198/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст. 122 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000352 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2020 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Калач Воронезької області РФ, громадянина України, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

засуджено за ч.1 ст. 122 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 матеріальну шкоду в сумі 3444,96 грн та моральну шкоду 10000 грн, а всього 13444,96 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

17.03.2020 приблизно о 12.00 год. біля квартири АДРЕСА_2 на ґрунті особистих неприязних відносин під час сварки між ним та потерпілою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 наздогнав потерпілу ОСОБА_9 , яка тим часом перебувала на другому поверсі вказаного під`їзду будинку та наніс один удар кулаком лівої руки в праве око та один удар кулаком лівої руки по голові, чим завдав їй середнього ступеню тілесні ушкодження у вигляді синців в правій навколоочній ділянці із заходженням на виличну область (7х4,5 см) і на тильній стороні кисті в області проекції 5-ої кістки (2,3х1 см), крововиливів в білонну оболонку правого ока на всьому протязі, сколи коронок зубів: 1-го та верхній щелепі справа та 1-го і 2-го на нижній щелепі зліва на менш ніж 1/10 їх висоти, осколковий перелом стінок правої верхньощелепної пазухи.

На вирок суду захисник подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду змінити та звільнити ОСОБА_8 на підставі ст. 75 КК України з випробуванням. Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

Свої апеляційні вимоги обґрунтувала тим, що суд призначив обвинуваченому занадто суворе покарання, не врахував позитивну характеристику ОСОБА_8 за місцем проживання, відсутність судимостей та досудову доповідь, з висновку якої вбачається, що ОСОБА_8 може виправитися без позбавлення або обмеження волі на певний строк та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).

Також вважає безпідставним задоволення цивільного позову, так як відсутні докази необхідності придбання ліків ОСОБА_9 та відсутні докази в обґрунтування моральної шкоди.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Обвинувачений та потерпіла, будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, в судове засіданні не з`явилися та не повідомили про причини своєї неявки.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги в частині призначення покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, за обставин, встановлених судом, є правильним, учасниками провадження не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги закону, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується задовільно, офіційно не працює, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

При цьому доводи захисника про наявність позитивної характеристики не підтверджується матеріалами справи. З досудової доповіді органу пробації вбачається, що дільничний інспектор СП Лозівського ВП ГУНП в Харківській області характеризував ОСОБА_8 негативно, за місцем проживання КП «ЖУК» м. Лозова ОСОБА_8 характеризується посередньо. Інших характеристик в матеріалах справи немає та учасники не надають.

Крім цього, колегією суддів також враховується поведінка обвинуваченого до, під час та після вчинення кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_8 свою вину у вчиненому не визнав, не розкаявся та не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, перед потерпілою не вибачився та не намагався цього зробити.

Отже, судом враховані всі встановлені під час судового розгляду обставини. Інших обставин, які б давали підстави для пом`якшення покарання, учасниками провадження не зазначено та колегією суддів під час перегляду вироку суду не встановлено.

Таким чином, призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Враховуючи вказані вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що ОСОБА_8 повинен відбувати покарання реально. Не знаходить об`єктивних обставин для звільнення обвинуваченого на підставі ст. 75 КК України, як про це просить захисник, і колегія суддів апеляційного суду.

Підставою звільнення особи від відбування покарання з випробуванням є переконання суду виявлене у мотивованому висновку про можливість її виправлення без відбування покарання. Суд приходить такого висновку на підставі тих відомостей, які оцінює на момент ухвалення вироку, зокрема, відомостей про вчинене особою кримінальне правопорушення, визнання вини, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, підстав для звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання колегія суддів не вбачає.

Не знайшли свого підтвердження і доводи захисника про необґрунтованість і недоведеність позовних вимог.

Частиною 5 статті 128 КПК передбачено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди має містить докази на підтвердження заявлених сум спричиненої шкоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження в результаті спричинення ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, потерпіла зверталася за медичною допомогою, у зв`язку з чим їй було призначено лікування.

Розмір матеріальних збитків в сумі 3444,96 грн доведений поданими чеками та квитанціями, які містяться в матеріалах провадження.

За таких підстав суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про часткове доведення позовних вимог щодо завданої ОСОБА_9 матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ч. 2, ст. 1167 ЦК України, моральна шкода заподіяна особі підлягає відшкодуванню, якщо шкода заподіяна знівеченням або ушкодженням здоров`я. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала внаслідок знівечення або пошкодження здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, його майнового стану, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення.

Зі статті 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

З роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31 березня 1995 року (далі - ППВСУ) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.95 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Встановивши доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненому злочині, суд першої інстанції, задовольнив позовні вимоги потерпілої щодо стягнення моральної шкоди і стягнув із обвинуваченого завдану злочинними діями моральну шкоду, розмір якої визначив в сумі 10000 грн. на користь ОСОБА_9 .

При цьому, судом було встановлено та враховано, що діями ОСОБА_8 . ОСОБА_9 було завдано моральну шкоду, яка виразилася у фізичному болі, фізичних та душевних стражданнях у зв`язку з отриманими травмами та лікуванням, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

З огляду на викладене вище, розмір стягнутої моральної шкоди було визначено, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням фізичних та моральних страждань потерпілої та конкретних обставин справи.

З огляду на викладене вище, підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_8 , як про це просить захисник, колегія суддів не вбачає. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4