Справа № 740/1977/23
Провадження № 1-кп/740/231/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2023 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ніжині кримінальне провадження, зареєстроване 08.08.2017 у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001119 за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Попівці Барського району, Вінницької області, громадянки України, заміжня, дітей не має, освіта професійно-технічна, не працює, не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушенння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_8 , в період часу з 10 години 00 хвилин по 20 годину 00 хвилин 06.08.2017, перебуваючи на території домогосподарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення, з корисливих мотивів, шляхом зрізання навісних замків ручним ріжучим інструментом відповідного призначення, проникла до нежитлового приміщення льоху вказаного домогосподарства, звідки таємно викрала грошові кошти в сумі 2500 доларів США, що станом на 06.08.2017 еквівалентно 64 714,25 грн та золоте кільце і золоті сережки 585 проби загальною вагою 6,5 г вартістю 3933,22 грн, а також діючи з реалізацією єдиного злочинного умислу, без використання засобів подолання перешкод незаконно проникла до житлової кімнати власника домогосподарства ОСОБА_4 , звідки викрала грошові кошти в сумі 200 доларів США, що станом на 06.08.2017 еквівалентно 5177,14 грн та 3000 грн, що належать останньому, отримавши змогу розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, та заподіявши таким чином матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 76 824, 61 грн.

Обвинувачена ОСОБА_6 у судовому засіданні вини не визнала та надала показання про те, що до знайомства з ОСОБА_4 винаймала житло в передмісті Ніжина, звідки було незручно добиратися до електрички, що їй було необхідно для поїздок. В кінці грудня 2015 року познайомилася в електричці з ОСОБА_4 , стала з того часу винаймати у нього кімнату у будинку. Орендну плату сплатила один раз у сумі 700 грн. У лютому 2016 року ОСОБА_4 сказав, щоб вона виїжджала, але коли вона вже хотіла забирати всі свої речі він запропонував їй проживати з ним спільно разом як чоловік з жінкою, на що вона погодилася і так вони проживали з березня 2015 року приблизно півтора року. З того часу орендну плату вона не сплачувала. Вони обробляла два городи, вона садила картоплю і інші культури, полола їх, доглядала, збирала врожай. Їздила до Києва на електричці і продавала вирощене на городі. За місяць отримувала близько 5-6 тисяч гривень, також отримувала пенсію, так як мала 2 групу інвалідності через онкозахворювання. ОСОБА_4 заробляв 800 грн, згодом 3200 грн у місяць. Коли вони почали разом жити ОСОБА_4 у господарстві тримав гуску, двох курей, півня, дві собаки. З її появою за її кошти було придбано курей, качок, кролів, яких тримали в господарстві. Вона готувала їсти, прала, прибирала у будинку, ними було придбано холодильник, газову плиту, іншу побутову техніку, матрац. По мірі спільного проживання розподіл бюджету склався так, що продукти харчування, предмети першої потреби для повсякденного життя та інші речі придбавалися за її гроші, а гроші ж ОСОБА_4 він заощаджував. Одного разу, коли до неї приїздила племінниця, яка була дитиною, і займала окрему кімнату, вона бачила як ОСОБА_4 вночі зайшов до кімнати і дивився на племінницю, торкав себе за інтимні місця. Після цього випадку племінницю відразу відвезла до дому. У подальшому до неї у будинку ОСОБА_10 чіплявся ОСОБА_11 , якому вона відмовила у близькості, а потім вона була зґвалтована ОСОБА_4 , після чого декілька днів обдумавши дані події вирішила з`їхати від ОСОБА_4 , адже поступово вона перетворилася на рабиню, яка більше заробляла, за її рахунок проживали, вона доглядала за господарством, будинком, виконувала обов`язки по побуту, а ОСОБА_4 її лише використовував. З`їхати у його присутності вона не могла, оскільки ОСОБА_4 їй говорив, що якщо буде з`їжджати, то без нічого, лише в тому, в чому одягнута, оскільки їй нічого не належить, також їй було шкода залишати господарство, худобу, город, які вона утримувала. Проте, днів за три до того, як з`їхала від ОСОБА_4 вона вирішила, що зробить це. То ж коли він поїхав на роботу вона взяла ключ від погреба у холодильнику у карманчику, так як знала, що він там зберігається, і відкрила перші двері до погреба, де взяла дві сумки з міддю десь по 5 кг і 6 кг, ключ поклала на місце, викликала таксі і попросила таксиста відвести її на пункт прийому металобрухту, де продавши мідь, повернулася до ОСОБА_4 та забрала двох качок, зібрала у дві сумки одяг, взуття, невеликий скручений матрац, взявши у серванті 1600 чи 1700 грн, точно не пам`ятає, до 2000 грн, а також 200 доларів США, поїхала на таксі на залізничний вокзал у Ніжині, звідки вирушила до Вінниці, звідки родом, сім-карту змінила по виїзду з Ніжина, так як у Вінниці краще працював інший оператор мобільного зв`язку. У Вінниці винайняла житло, знайшла роботу, працювала і проживала не знаючи, що перебуває у розшуку. Згодом життєві обставини склалися так, що приїхала до Ніжина на проживання та була затримана, і тоді дізналася, що перебувала у розшуку. Гроші, які вона взяла у серванті належать їй, ОСОБА_4 завжди коли вона приїжджала з Києва питав скільки вона вторгувала, брав у неї гроші, клав їх до серванту. Будь-яких грошей чи золотих виробів вона не брала, у тому числі і в погребі, золотих прекрас у градобика ніколи не бачила. Другі двері в погребі вона взагалі не відчиняла.

Потерпілий ОСОБА_4 надав показання про те, що з ОСОБА_6 познайомився у електричці. Вона проживала у нього як квартирантка з грудня 2015 року до серпня 2017 року. Він мешкав в одній кімнаті, вона у іншій. Спільного господарства не вели, спільного побуту не мали, харчувалися окремо, комунальні послуги сплачував він, їсти йому вона не готувала, в будинку не прибирала. Він тримав курей, кролів, двох собак, яких сам годував та доглядав. Якщо їхав на роботу на кілька днів залишав їм їжу і воду з запасом. ОСОБА_6 участі чи допомоги у догляді за господарством, обробітком тієї частини городу, що обробляв він, не надавала. Він їй дозволив обробляти невелику, близько 3 соток, частину своєї земельної ділянки, де вона вирощувала різну городину, а вирощене їздила продавати у ОСОБА_12 на ринок. З часом вона придбала і тримала певну кількість качок, яких кормила сама. З її рідних він по телефону спілкувався з сестрою ОСОБА_13 та один раз бачив у Києві чоловіка сестри, який на автомобілі привозив речі ОСОБА_6 з Вінниці, а він допомагав ОСОБА_6 ці речі привезти на електричці до себе у будинок. Як тільки ОСОБА_6 почала проживати у його будинку свої заощадження у валюті, а саме 2500 доларів США, та золоті сережки матері і свою золоте кільце він заховав у погребі. Перші кілька місяців за проживання ОСОБА_6 сплачувала, а надалі не платила, обіцяючи згодом сплатити, посилаючись на скрутне матеріальне становище. Що у нього є певна сума доларів США ОСОБА_6 знала. Знали це і родичі, зокрема зять та дочка. Незадовго до крадіжки він давав дочці і зятю гроші на придбання автомобіля, з чим у них не склалося, і вони у той же день повернули йому їх у присутності ОСОБА_6 у будинку, що вона бачила. В сумі наданих і повернутих коштів плутався, зазначаючи спочатку 1500 доларів США, а після допиту дочки яка повідомила про 2000 доларів США, вказував про 2000 доларів США. Також плутався, чи була ОСОБА_6 присутня коли він надавав кошти. Де він ховав гроші не говорив нікому. У п`ятницю за два дні до крадіжки о 04 годині ранку він їхав на роботу, вдома залишалася ОСОБА_6 , і був відсутній вдома до понеділка. Гроші 2500 доларів США у 250-грамовій скляній банці і золоті сережки та кільце у маленькій коробочці, а все разом поміщене у пластмасовий пенал, були заховані у погребі, вхід у який здійснювався через перші двері з вулиці закриті на навісний замок та через другі двері, розміщені у низу після спуску, закриті на засов з навісним замком. Ще 200 доларів США та 3000 грн у його кімнаті, двері до якої на замок не закриваються, у «пуфіку», куди він їх заховав спеціально вранці коли їхав на роботу, переклавши з тумбочки у «пуфік» у газеті та зверху поклавши одяг і закривши сидіння. Думав переховати вранці і гроші у погребі, проте не зробив цього. Припускав, що ОСОБА_6 може вчинити крадіжку тому, що вона почала приїжджати на підпитку, привезла куртку яку з її слів ніби в когось взяла чи зняла, телефон який ніби знайшла у електричці. Незадовго до крадіжки з огляду на таку її поведінку він їй говорив, щоб вона собі шукала інше житло. Ключі від погреба були тільки в нього. Попереджав ОСОБА_14 , що якщо вона буде виїжджати, то тільки у його присутності. У суботу о 22 годині телефонував ОСОБА_6 і питав, чи вдома порядок, нащо вона відповіла, що все добре. Також телефонував і в неділлю, і ОСОБА_6 також говорила, що все добре і вона вдома, хоча вже зараз він вважає, що вдома її на той час вже не було, тому що він спілкувався з продавцем з магазину ОСОБА_15 та таксистом, зі слів яких це слідує. Коли через два дні у понеділок приїхав до дому, побачив у дворі чотири мішки як з-під цукру повністю із одягом ОСОБА_6 , на перших дверях погребу, під накидкою, дужка навісного замка була перепиляна, на других дверях у погребі замка не було, засов зігнутий, замок знайшов зверху над дверима, грошей і кільця та сережок не було. Зникли також мідь у двох сумках кілограмів по 20 та тушонка, а у будинку у його кімнаті у «пуфіку» - 200 доларів США та 3000 грн. У будинку були пусті пляшки з-під алкоголю, зокрема з самогону, який він перед цим придбав, і перед його від`їздом був не випитий. За будинком лежала сокира в крові та не було качок, яких тримала ОСОБА_6 , у шовковиці знайшов «монтіровку». Самої ОСОБА_6 також не було. У нього у сараї є ножовка споряджена полотном для різки металу, при огляді її візуально йому ніби здалося кріплення полотна зазнало змін, більше були загнуті цвяхи. Інших пошкоджень замків, запираючих пристроїв у господарстві не виявив. Викликав поліцейських, які прибули на місце та проводили огляд. Вилучили замки з перепиляними дужками. На телефонні дзвінки ОСОБА_6 не відповідала кілька днів, хоча виклик здійснювався, а потім номер телефону взагалі не працював у мережі. На наступний день він відвозив у поліцію сокиру, «монтіровку», полотно, але його не вилучали. Все викрадене майно належить йому. Будь-якого права на нього ОСОБА_6 не мала. Золоті сережки належали покійній матері і отримані ним в спадок, золоте кільце є його обручкою. Гроші він заощадив, так як працював, мав невеликий але сталий дохід, по довіреності в минулому продав вантажний автомобіль, також продавав легковий автомобіль. До цієї крадіжки у нього раніше з господарства нічого не зникало. Злочином йому завдана моральна шкода, років два від був «як у тумані», пережив стрес, негативні емоції, до медичного закладу з цього приводу не звертався, лікувався в домашніх умовах, його донька медик і допомагала в цьому. Крадіжка завадила йому реалізувати плани у сприянні дочці, яка готувалася і вийшла заміж у тому році, а також у ремонті у господарстві, зокрема паркану, даху. Щодо відповідальності обвинуваченої вважав необхідним, щоб вона повернула йому викрадене, та позбавити її волі на 5 років.

Свідок ОСОБА_16 надав показання про те, що є сином ОСОБА_4 та проживав окремо від нього у с. Ніжинське. Відвідував батька приблизно разів два на тиждень. Бачив у батька вдома ОСОБА_6 та батько говорив, що ОСОБА_6 квартирантка. У батька і ОСОБА_6 не було спільного побуту, бюджету, вони разом не харчувалися, не обробляли спільно присадибну ділянку, не доглядали за домашніми тваринами. ОСОБА_6 обробляла невелику частину городу сама. Їздила з сумками на ринок. При необхідності по господарству батьку могли допомогти він та сестра. Де батько зберігав заощадження він не знав. У нього доступ до сараїв, господарськх приміщень у дворі батька був тільки при батьку. Коли він відвідував батька, то не бачив ОСОБА_6 на підпитку. У неділлю приблизно 16:30 годин 16:40 годин він ставив у дворі у батька велосипед і бачив там ОСОБА_6 яка метушилася з тачкою і сумками, сказала, що батька немає, а вона тільки приїхала. Пробув у дворі 2-3 хв і пішов. На наступний день батько телефоном повідомив про крадіжку. Дана подія негативно вплинула на самопочуття батька як фізичне, так і психологічне, він плакав, був засмучений, тривалий час переживав.

Свідок ОСОБА_17 надала показання про те, що є дочкою ОСОБА_4 та проживала окремо від нього. Відвідувала батька приблизно разів два на тиждень. Бачила у батька вдома ОСОБА_6 та батько говорив, що ОСОБА_6 квартирантка. У батька і ОСОБА_6 не було спільного побуту, бюджету, вони разом не харчувалися, не обробляли спільно присадибну ділянку, не доглядали за домашніми тваринами. ОСОБА_14 обробляла невелику частину городу сама. Незадовго до крадіжки вона з своїм чоловіком брали і у той же день повертали батькові 2000 доларів США у присутності ОСОБА_6 , яка це бачила. Батько їй говорив про наявність у нього золотого кільця та сережок. Місце схову батьком грошей, прикрас їй відоме не було. Про крадіжку їй по телефону розповів батько. Після крадіжки у батька погіршилося здоров`я, вона як медик вживала заходів, щоб підняти тиск, тощо. Загалом дана подія дуже негативно вплинула на самопочуття батька як фізичне, так і психологічне. Він не був на святкуванні її весілля, лише був присутній на урочистостях у сільраді. Не зробив ремонт у господарстві, який планував.

Свідок ОСОБА_18 надав показання про те, що є зятем ОСОБА_4 , у нього часто не бував, а коли відвідував бачив там ОСОБА_6 , яка, як говорив ОСОБА_4 , була квартиранткою. ОСОБА_6 мала окрему кімнату, але деталей її проживання, обставини побуту йому достеменно не відомо, так як цим не цікавився, а тому не може ні підтвердити, ні спростувати наявність спільного побуту у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 Позичав у тестя 2000 доларів США і повертав, при цьому була присутня ОСОБА_6 . Крадіжку тесть дуже болісно переживав.

Свідок ОСОБА_19 надала показання про те, що є сусідкою ОСОБА_4 та проживає через будинок з його господарством з весни 2017 року. Ходила час від часу брати воду до колодязя біля його двору. Бачила кілька разів ОСОБА_6 , у тому числі як вона заходила у двір ОСОБА_4 , з чого припускала, що вона можливо є його дружиною. Про крадіжку знає зі слів ОСОБА_4 . Після крадіжки при обговоренні цієї події з ним ОСОБА_4 їй повідомив, що ОСОБА_6 була його квартиранткою, а не дружиною. Свідок ОСОБА_20 надав показання, що є сусідом ОСОБА_4 та проживає метрів за 150 від нього, з вікон будинку свідка видно город і задню стіну будинку ОСОБА_10 . За час проживання ОСОБА_6 у ОСОБА_4 був у нього 3 5 разів, під час яких інколи її бачив, а інколи не бачив. ОСОБА_4 говорив, що вона квартирантка. Кілька разів випивав у ОСОБА_4 з ним «по 50 грам» і ОСОБА_6 приєднувалася та сідала за стіл. За його враженнями вони мали відносини квартирантки та господаря будинку. Свідок бачив як у будинку ОСОБА_4 вночі було увімкнене світло і рухався один силует, а також, що неподалік розвертався у цю ж ніч автомобіль. На наступний день, чи через день свідку стало відомо про крадіжку у ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_11 надав показання, що є односельцем і знайомим ОСОБА_10 , час від часу може зайти до нього в гості. Разів три, коли він був у ОСОБА_10 і вони були за столом до них приєднувалася і ОСОБА_6 , яку ОСОБА_21 представляв як квартирантку. Відносин чоловіка та жінки як у сім`ї свідок між ними не вбачав. Про крадіжку він дізнався через 1 2 тижні від ОСОБА_4 , який дуже тяжко сприймав це і сильно був засмучений та переживав.

У судовому засіданні досліджені надані стороною обвинувачення документи, висновки експертів:

- рапорт від 07.08.2017 інспектора-чергового Ніжинського відділу поліції про надходження 07.08.2017 о 12:29 годині від ОСОБА_4 повідомлення зі служби «102» про те, що співмешканка скоїла крадіжку виробів з металлу жовтого кольору та грошей близько 3000 доларів США (а.п. 96);

- заява ОСОБА_4 до поліції про крадіжку, у якій він просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка з 17:00 години 06.08.2017 до 11:00 години 07.08.2017 здійснила крадіжку належних йому грошей, а саме 2700 доларів США, 1500 грн, золотих прикрас на загальну суму 90 тис грн (а.п. 97);

- протокол огляду місця події від 07.08.2017, згідно з яким оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , вхід до погребу здійснюється через двері з вулиці та після спуску по східцях вниз наявні ще одні двері, зафіксовано знаходження на погребі навісного замка, та навісного замка зсередини погребу на металевій ручці, обидва замки з перепиляною дужкою вилучені. Обстановка у будинку не порушена. Згідно з протоколом зі слів ОСОБА_4 з погребу викрадено скляну банку з 2500 доларами США, пластикову коробку з золотими сережками 8 грам, кільцем 1,5 грам, а з його спальні 200 доларів США та 3000 грн і пристрій для вимірювання тиску (а.п. 98);

- протокол пред"явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2018, згідно з яким ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_6 як особу, яку він як таксист забирав з с.Ніжинське на початку серпня 2017 року (а.п. 110 - 111);

- висновок експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України від 30.03.2023 № СЕ-19/125-23/3514-ТВ, згідно із яким ринкова вартість 6,5 грам золота 585-ї проби у брухті станом на 06.08.2017 становить 3933,22 грн (а.п. 135 - 137);

- роздруківка відомостей про курс гривні до долара США станом на 06.08.2017, 100 доларів США 2588,5752 грн (а.п. 138);

- висновок експерта Чернігівського НДЕКЦ МВС України від 21.03.2023 № СЕ-19/125-23/2306-ТР, згідно із яким на замках, вилучених з адресою: АДРЕСА_3 , наявні пошкодження у вигляді перерізу дужки, що утворені у результаті дії полотна ножівки по металу на дужку замків. Відсутність слідів дії сторонніх предметів на частинах циліндрових механізмів замків свідчить, що замки не були відкриті сторонніми предметами (відмичками, підробленими ключами), а були зламані шляхом перерізу дужок полотном ножівки по металу (а.п. 142-150);

- протокол огляду місця події від 13.03.2023, згідно з яким оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_21 вказав, що сумки з міддю стояли перед внутрішніми дверима погреба унизу після спуску вниз по східцям, а за дверима у приміщенні у ніші в стіні за скляними банками з консервацією виявлено пластмасову автомобільну аптечку, в якій як вказав ОСОБА_4 у скляній банці зберігалися 2500 доларів США, також у аптечці виявлено шкатулку для ювелірних виробів, у якій як вказав ОСОБА_4 лежали золоті сережки та обручка. У будинку ОСОБА_4 вказав на кімнату, яку займала ОСОБА_6 , ліжко з якого вона забрала матрац, у кімнаті де проживав сам - пуфік звідки зникли 200 доларів США та 3000 грн (а.п. 153-157);

- роздруківка фотозображення жінки, за твердженням потерпілого його матері, із сережками на вухах (а.п. 158);

- копія довідки Ніжинського старостинського округу Талалаївської сільської ради від 23.02.2023 про те, що по погосподарській книзі за ОСОБА_4 обліковується вантажний автомобіль (а.п. 160);

- копія нотаріально засвідченої довіреності від 09.09.2011, згідно з якою ОСОБА_21 уповноважив ОСОБА_23 вчиняти дії щодо експлуатування та розпорядження автомобілем ГАЗ, 2003 року випуску (а.п. 161-162);

- копія договору купівлі-продажу транспортного засобу від 03.05.2016, за яким ОСОБА_4 продав автомобіль ВАЗ 21110 за п`ять тисяч гривень (а.п. 163).

Оцінюючи у відповідності до ст. 94 КПК України докази, досліджені в судовому засіданні, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд доходить наступних висновків.

Позиція сторони захисту зводиться до того, що ОСОБА_6 не викрадала з погреба 2500 доларів США і золотих сережок та кільця, а лише взяла близько 11 кг міді, у крадіжці якої обвинувачення їй не пред`явлено, двері з вулиці до погребу відкрила ключем так як знала де він лежить і потім поклала його на місце, двері всередині погребу не відчиняла, дужок замків не зрізала. У будинку взяла до двох тисяч гривень та 200 доларів США, які належать їй чи спільно з ОСОБА_4 , так як вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, жили однією сім`єю, мали спільний побут, бюджет, спільно вели підсобне господарство.

В обґрунтування переконливості таких доводів захист зазначає, що ОСОБА_6 , проживаючи упродовж близько півтора роки у будинку ОСОБА_4 не сплачувала орендну плату, що не заперечується потерпілим, та свідчить про їх перебування у фактичних шлюбних відносинах. Достатні ж докази заволодіння нею грошима у зазначених в обвинувальному акті розмірі та золотими виробами відсутні.

Щодо доводів захисту про предмет крадіжки в аспекті відносин обвинуваченої та потерпілого суд виходить з того, що юридичними ознаками майна як предмета злочинів проти власності є те, що 1) таке майно повинно бути чужим для винного; 2) воно, як правило, має належати на праві власності іншому суб`єкту права власності; 3) воно не повинно виступати предметом злочинів, відповідальність за які передбачена іншими розділами Особливої частини КК України.

Предметом крадіжки слід визнавати майно, яке не перебуває у власності чи законному володінні винного. Не є чужим для кожного з подружжя, а отже, не може визнаватися предметом злочину проти власності майно, яке набуте подружжям за час шлюбу і яке знаходиться у спільній сумісній власності подружжя. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу (крім речей індивідуального користування), є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому подружжя набуває право спільної сумісної власності на таке майно незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина та чоловік розпоряджаються таким майном за взаємною згодою. Майно, що є об`єктом права спільної власності подружжя, може бути поділено на частки майна - відповідно чоловіка та дружини (спільна часткова власність). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. При цьому співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Водночас, є власністю кожного з подружжя майно, що є особистою приватною власністю дружини та чоловіка (майно, набуте нею (ним) до шлюбу; майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто; речі індивідуального користування, в т.ч. коштовності, навіть тоді, коли вони придбані за рахунок спільних коштів подружжя. Той з подружжя, хто є власником такого майна, сам визначає режим володіння та користування ним. Отже, неправомірне заволодіння таким майном, його пошкодження чи знищення одним із членів подружжя утворює склад відповідного злочину проти власності.

Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу України, що регулює право спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинувачена та потерпілий не перебували у зареєстрованому шлюбі.

Судового рішення про проживання їх однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, ухваленого у порядку п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, не надано.

Жоден із допитаних свідків: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 не підтвердили, що спільне проживання обвинуваченої та потерпілого мало ознаки проживання їх однією сім`єю чоловіка та жінки.

Суд ураховує, що дані свідки є або родичами, або знайомими чи товаришами потерпілого. Однак, оскільки окрім показань обвинуваченої, не надано інших доказів на підтвердження даної обставини, докази спільної сплати рахунків, оформлення кредитів, спільного придбання майна, показання свідків про спільне ведення господарства, про що стверджує обвинувачена, суд не має підстав піддавати показання свідків критичній оцінці.

За таких обставин, сам факт того, що обвинувачена не сплачувала, а потерпілий не вимагав сплати орендної плати, не доводить, що ОСОБА_6 і ОСОБА_4 проживали однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, у зв`язку з чим суд не вбачає, що майно у крадіжці якого обвинувачується ОСОБА_6 є спільною сумісною власністю її та потерпілого, як і того що воно є її приватною особистою власністю, адже ОСОБА_6 не зазначає про наявність у неї золотих сережок, кільця, доларів США у сумі 2700 $.

Щодо доводів захисту про недоведеність заволодіння ОСОБА_6 майном ОСОБА_4 у спосіб та в обсязі пред`явденого обвинувачення, суд звертає увагу, що зі змісту показань ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_4 слідує, що з причин, які за версіями обвинуваченої (зґвалтування) і потерпілого (часта поява її на підпитку з речами незрозумілого походження) різняться, між ними перед крадіжкою склалися напружені відносини, при яких ОСОБА_6 бажала виїхати з будинку, але у присутності ОСОБА_10 цього не робила, так як він їй говорив, що нічого вона не забере з собою, а ОСОБА_4 припускав, що ОСОБА_6 буде виїжджати. Суд при таких обставинах не вбачає підстав сумніватися у достовірності показань потерпілого, що вирушаючи на роботу перед крадіжкою, погріб, де потерпілий зберігав гроші і золоті прикраси, був закритий і ОСОБА_6 не знала де ключ від замків погребу. Як же вбачається з протоколу огляду місця події від 07.08.2017 та висновку судової трасологічної експертизи дужки замків були спиляні полотном ножівки по металу. При цьому свідок ОСОБА_16 бачив ОСОБА_6 у дворі потерпілого у неділлю, 06.08.2017, приблизно о 16:30 годин, чого ОСОБА_6 не заперечує, а наступного дня потерпілим виявлено крадіжку, та ОСОБА_6 виїхала на постійне проживання у іншу місцевість. При цьому, незадовго до крадіжки у присутності ОСОБА_6 зять потерпілого повертав йому грошові кошти у доларах США, про що зазначили у показаннях потерпілий та свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 . У першій же заяві про злочин потерпілий повідомив про викрадення у нього 2700 доларів США, золотих прикрас.

Таким чином, суд доходить висновку, що винуватість обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК, є доведеною дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_11 , рапортом про надходження від ОСОБА_4 повідомлення зі служби «102» про крадіжку, заявою ОСОБА_4 до поліції про крадіжку, протоколом огляду місця події від 07.08.2017, протоколом пред"явлення ОСОБА_22 для впізнання за фотознімками ОСОБА_6 , висновком судової товарознавчої експертизи про вартість золота в брухті, відомостями про курс гривні до долара США, висновком судової трасологічної експертизи про пошкодження замків, протоколом огляду місця події від 13.03.2023, роздруківкою фотозображення жінки із сержками, довіреністю від ОСОБА_4 на розпорядження вантажним автомобілем іншій особі, договором купівлі-продажу ОСОБА_26 легкового автомобіля. Дії ОСОБА_6 містять склад злочину, за яким вони кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням до іншого приміщення.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення згідно із ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання ОСОБА_6 не встановлено.

ОСОБА_6 не судима, є дорослою жінкою, офіційно не працевлаштована, одружена, на обліках у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, скарг на неї за місцем реєстрації та проживання не надходило.

Кримінальним правопорушенням потерпілому завдано шкоди на суму 76 824,61 грн.

Ураховуючи, що ОСОБА_6 злочин вчинила вперше, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання відсутні, розмір заподіяної шкоди, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання у мінімальних межах санкції ч. 3 ст.185 КК України.

Питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло більше п`яти років, за цей час ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення інших кримінальних правопорушень не притягувалась, підозра в інших кримінальних провадженнях їй не оголошувалась, за змістом досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе, а тому суд, ураховуючи наведене, вбачає підстави для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та визначення їй іспитового строку в порядку та в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У відповідності до вимог ст. 91 КПК вид і розмір шкоди відноситься до обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану діянням підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 124 203,73 грн та моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Матеріальну шкоду ОСОБА_21 обгрунтовує тим, що при вчиненні крадіжки викрадено готівкою 3000 грн, 2700 доларів США, що за курсом НБУ на 17.04.2023 становить 98 735,22 грн, золоті сережки та кільце вагою 6,5 г, що за курсом на 17.04.2023 НБУ становить 8 908,51 грн, 45 кг міді станом на 14.04.2023 вартістю 12 600 грн, 24 шт тушонки вартістю 960 грн. Даний позов під час судового розгляду підтриманий потерпілим. Обвинуваченою не визнаний повністю.

Відповідно до вимог п. 5 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду від 31.03.1989 "Про практику застосування судами законодавства про відшкодування матеріальної шкоди ,заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна",та Постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06.11.2009, слідує що виходячи зі змісту ст.28 КПК України право пред`явлення цивільного позову у кримінальній справі належить особі, що зазнала від злочину збитків у зв`язку з чим у кримінальній справі не можуть розглядатись регресні позови підприємств організацій, які відшкодували потерпілому шкоду до розгляду справи в суді. Окрім того не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування матеріальної шкоди, що не випливають з пред`явленого обвинувачення.

Відповідно до пред"явленого ОСОБА_6 обвинувачення, потерпілому ОСОБА_9 внаслідок крадіжки 2500 доларів США та золотих сережок і кільця вагою 6,5 г з погребу, а також 3000 грн та 200 доларів США з будинку завдано матеріальну шкоду на загальну суму 76 824,61 грн. Розмір шкоди від крадіжки доларів США та золотих виробів визначений за курсом валют та закупівельними цінами на дорогоцінні метали на день крадіжки. У викраденні міді та тушонки обвинувачення ОСОБА_6 не пред`явлене.

За таких обставин, заявлений ОСОБА_4 цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в сумі 124 203,73 грн виходить за межі пред"явленого обвинувачення і підлягає задоволенню частково в межах пред"явленого обвинувачення на суму 76 824,61 грн.

Крім того, потерпілий ОСОБА_4 просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_14 на власну користь, відшкодування за спричинену злочином моральну шкоду в сумі 50 000 гривень, розмір якої обгрунтовує тим, що через крадіжку постійно перебуває у депресивному стані, став знервованим, дратівливим, втратив фінансову можливість відремонтувати паркан і перекрити шифером дах на будинку, у зв`язку з переживанням за принизливий зовнішні вигляд своєї садиби, постійними зверненнями упродовж більше п`яти років до правоохоронних органів щодо спонукання до встановлення місця знаходження винної особи з притягненням до відповідальності, його постійно не покидає думка про дану подію, не може реалізувати повсякденні звички та бажання. Золоті сережки матері були безцінними як світла пам`ять про своїх померлих батьків, йому тяжко розуміти, що даний родинний оберіг із весільною обручкою безповоротно зникли.

Право кожної фізичної особи на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів, гарантоване ст.ст. 32, 56 Конституції України.

Цивільне законодавство України, під моральною шкодою розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2, ч.3, ч.4 ст. 23 ЦК, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ст. 129 КПК ухвалюючи вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до п. 3, 9 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує те, що потерпілий неодноразово звертався до правоохоронних органів щодо розслідування крадіжки, що свідчить про те, що думки про подію його не полишали і підтверджує переживання ним негативних емоцій упродовж тривало часу. Суд доходить висновку, що моральна шкода також полягає у перенесених потерпілим емоційних, психічних стражданнях, які потерпілий зазнав від усвідомлення і переживання втрати золотих прикрас покійної матері як пам`яті про неї, та грошових коштів, як засобу задоволення потреб і реалізації життєвих планів, шо через крадіжку реалізувати було неможлтво.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню із стягненням з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в розмірі 15 000 грн. Такий розмір відшкодування на думку суду буде відповідати вимогам ст. 23 ЦК.

Щодо відшкодування витрат потерпілого на правову допомогу суд ураховує, що витрати на правову допомогу є одним із видів процесуальних витрат у кримінальному провадженні (п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

У разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати (ч. 1 ст. 124 КПК України).

Заявляючи до відшкодування процесуальні витрати в сумі 20 500 грн потерпілим надано квитанцію №04-1/2023 від 21.02.2023 про сплату адвокату ОСОБА_5 8500 грн за участь у слідчих діях, представництво потерпілого під час досудового розслідування, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, квитанцію №07-1/2023 від 10.04.2023 про сплату адвокату ОСОБА_5 6000 грн за представництво у суді, квитанцію №07-2/2023 від 18.04.2023 про сплату адвокату ОСОБА_5 6000 грн за пердставництво у суді, рекомендації щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару (а.п. 56-59). У матеріалах кримінального провадження міститься договір від 10.04.2023 про надання адвокатом ОСОБА_5 ОСОБА_4 професійної правничої допомоги, зокрема представництво потерпілого ОСОБА_4 у суді першої інстанції, яким сторонни узгодили гонорар у фіксованій сумі 12 000 грн.

Положення ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачають:

- п. 4 - договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

- п. 6 - інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- п. 9 - представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Видами адвокатської діяльності (ст. 19 цього Закону), зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно зі статтею 30 цього Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

Кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16).

Ураховуючи наведені положення законодавства суд не знаходить підстав для стягнення з обвинуваченої витрат потерпілого на правову допомогу під час досудового розслідування в сумі 8500 грн, оскільки в поданих суду матеріалах кримінального провадження відсутній договір про надання адвокатом ОСОБА_5 ОСОБА_4 професійної правничої допомоги під час досудового розслідування.

Вимоги ж про стягнення витрат потерпілого на правову допомогу під час судового провадження в суді першої інстанції в сумі 12 000 грн є обґрунтованими і на підставі ч. 1 ст.124 КПК України підлягають задоволенню, матеріалами справи доведений факт надання правничої допомоги адвокатом у суді, підтверджено його повноваження за договоромвід 10.04.2023, яким сторони узгодили гонорар у фіксованій сумі 12 000 грн, підготовки адвокатом цивільного позову, клопотання про виклик свідка, участь у підготовчому судовому засіданні та чотирьох судових засіданнях з розгляду справи по суті, оплату потерпілим послуг адвоката в сумі 12 000 грн.

Згідно ч.2 ст.124 КПК документально підтверджені витрати на залучення експерта (а.п. 134, 141) у розмірі 3 586 гривень 82 копійки підлягають стягненню з обвинуваченої на користь держави.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у виді домашнього арешту із забороною залишати житло у нічний час доби необхідно залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Зарахувавши у строк відбуття покарання строк затримання з 17 лютого 2023 року по 18 лютого 2023 року та строк тримання під вартою з 18 лютого 2023 року по 07 березня 2023 року.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , 76 824 (сімдесят шість тисяч вісімсот двадцять чотири) гривні 61 коп матеріальної шкоди та 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 12 000 (дванадцять тисяч) гривень 00 коп витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 3 586 (три тисячі п`ятсот вісімдесят шість) гривень 82 копійки витрат на залучення експерта.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_6 у виді домашнього арешту, який полягає у забороні ОСОБА_6 залишати місце свого проживання по АДРЕСА_2 в період часу з 22 години до 05 години ранку наступного дня, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази: два навісні замки з перепиляними дужками, які через їх пошкодження не мають ніякої цінності, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення тридцятиденного строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченій та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1