Провадження № 1-кп/643/335/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2023 року м.Харків

Московський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001996 від 28.08.2021 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

21.10.2020 року Московським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

13.04.2021 року Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309, ст. 70 КК України до обмеження волі на строк 1 рік 6 місяців, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

та Угоду про визнання винуватості від 19.11.2021 року, укладену між прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

ОСОБА_6 , вчинив незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за статтею 309 КК України, за наступних обставин.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше засудженим за вчинення злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, на шлях виправлення і перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та достовірно знаючи, що 13.04.2021 його засуджено Московським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі, знову вчинив аналогічний злочин. Так, ОСОБА_6 , будучи особою, яка вживає психотропні речовини, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, при невстановлених досудовим слідством обставинах, за допомогою всесвітньої мережі Інтернет, через мобільний додаток «Телеграм» здійснив замовлення психотропної речовини, перерахував невстановленій в ході досудового слідства особі, грошові кошти в сумі 220 грн, та отримав повідомлення з інформацією про точне місце знаходження схованки з психотропною речовиною. Далі, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання психотропних речовин, 27.08.2021 близько 09:00 години ранку (точний час досудовим розслідуванням встановлено не було), прибув за адресою вказаною продавцем, де біля буд. 24 по вул. Л. Українки в м. Харкові, у землі знайшов схованку з придбаною ним через Інтернет мережу психотропною речовиною, у вигляді згортку з психотропною речовиною всередині, який поклав до лівої зовнішньої кишені штанів, таким чином незаконно придбав та став незаконно зберігати при собі психотропну речовину, для особистого вживання без мети збуту. Злочинна діяльність ОСОБА_3 була припинена 27.08.2021 в період часу з 09:27 до 09:55 год., за адресою: м. Харків, вул. Садово-Набережна 2-А, де в присутності двох понятих, в ході огляду місця події, у ОСОБА_3 було виявлено та в подальшому вилучено прозорий полімерний зіп-пакет з кристалічною речовиною всередині, яка згідно висновку судового експерта, експертизи за експертною спеціалізацією 8.6 «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» №19/121-21/20831-НЗПРАП від 28.09.2021 містить у в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, PVP, обіг якої заборонено відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000, оскільки психотропна речовина PVP віднесена до списку №2 таблиці №І. Маса PVP, в складі наданої на дослідження речовини, склала: 0,1724 грам, яку ОСОБА_6 незаконно придбав та незаконно зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається ОСОБА_7 , передбачена частиною другою статті 309 КК України.

Відомості про укладену угоду

19 листопада 2021 року між прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_8 винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_7 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_8 міру покарання , за ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею та погоджуються на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 13.04.2021 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу України.

Суд доходить висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 підтримав укладення угоди, зробив це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою йому ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження він не звертався. Обвинувачений повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.

ОСОБА_7 зазначив, що він цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І він при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Він повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до нього у разі її затвердження.

Захисник ОСОБА_5 , повідомила, що здійснювала захист обвинуваченого під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердила зазначені його підзахисним дані.

Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди. Зазначив про відсутність потерпілих та шкоди, завданої правопорушенням.

Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність

Судом встановлено, що укладена між прокурором та підозрюваним угода містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченого, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченого. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченого на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованого кримінального правопорушення; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченого; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідною статтею КК України обставинах.

Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченим

ОСОБА_8 цих обставин дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо нетяжких злочинів, до яких згідно зі ст. 12 КК України належать злочин, вчинений ОСОБА_3 .

Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.

Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею, є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.

Суспільний інтерес є абстрактним оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Суспільний інтерес полягає у суспільній небезпеці, насамперед, поширення та пагубним впливом наркоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації особистості. Наркоманія та незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів належить до глобальних проблем сучасності з високим ступенем суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для населення, економіки та суспільства в цілому.

А тому є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

Крім того, наявність суспільного інтересу обґрунтована сприянням у швидкому судовому провадженні, яке зможе забезпечити своєчасне та невідворотнє покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.

Зокрема, затвердження угод істотно скорочує часовий проміжок від моменту скоєння кримінального правопорушення до ухвалення підсумкового рішення судом, зменшує строки судового розгляду, у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, а також витрати на забезпечення судового процесу, знижує навантаження на судові органи та прокуратуру.

А тому є суспільний інтерес у швидкому здійсненні правосуддя, призначенні особі узгодженого покарання, запобігання вчинення обвинуваченим та іншими особами кримінальних правопорушень.

За таких обставин, суд доходить висновку, що умови угоди відповідають інтересам українського суспільства.

Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.

Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 309 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, відносяться до категорії нетяжкого злочину.

Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченого.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.

Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке

ОСОБА_6 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинений злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчинене особою протягом року після засудження за цією статтею та погоджуються на призначення останньому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ч.1 ст. 71,72 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 13.04.2021 року, остаточно призначити покарання ОСОБА_3 у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, а саме ОСОБА_6 , має родину та малолітнього сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєному щиро покаявся, раніше судимий, останній раз Московським районним судом 13.04.2021 року за ч.1 ст. 309, 70 КК України до 1 року 6 місіців обмеження волі, на підставі ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, беручи до уваги інтереси суспільства, враховуючи, його вік, стан здоров`я та інші обставини, що його характеризують.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченому, суд враховує наступне.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст.66 КК України, є щире каяття.

Згідно зі ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання

ОСОБА_3 , судом не встановлено.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Мотиви ухвалення інших рішень

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався, клопотань про обрання йому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили прокурором не заявлялось.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого належить стягнути на користь держави витрати, пов`язані із проведенням судових експертиз від 28.09.2021 № СЕ-19/121-21/20831-НЗПРАП на суму 1372,96 грн.

ОСОБА_7 погоджується з тим, що повинен відшкодувати державі витрати на залучення під час досудового розслідування експерта.

Долю речових доказів, необхідно вирішити, відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373,469, 472, 475 КПК України, суд-

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 19 листопада 2021 року у кримінальному провадженні № 0001996 від 28.08.2021 року, укладену між прокурором Салтівської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання приєднати не відбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 13.04.2021 року, з переведенням покарання у виді обмеження волі у покарання у виді позбавлення волі відповідно до вимог пп. «б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 , покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання рахувати з дня приведення вироку до виконання після набрання ним законної сили.

Стягнути з ОСОБА_3 , на користь держави витрати на проведення експертизи у кримінальному провадженні розміром 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) грн 96 коп.

Речові докази: пакет з полімерного матеріалу (№5440750) у який поміщено особливо небезпечну психотропну речовину, PVP масою 0,1724 г знищити після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1