Справа №155/568/23
Провадження №1-кп/155/143/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2023 м.Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 23 березня 2023 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Охлопів, Горохівського району, Волинської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає в АДРЕСА_2 , одруженого, з вищою освітою, українця, громадянина України, працюючого лікарем стоматологом - ортопедом, на утриманні в якого перебувають дві малолітні дитини, не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5

УСТАНОВИВ:

Обвинувачений в липні 2022 року (точної дати та місця досудовим розслідуванням не встановлено) перебуваючи у місті Луцьк, придбав насіння рослини виду коноплі та в подальшому здійснив його висів у грунт. Із вирощеної рослини виду коноплі ОСОБА_3 зірвав частину гілля з листям та висушив. В подальшому, подрібнив висушене листя рослини коноплі, виготовивши таким чином наркотичний засіб придатний для вживання шляхом куріння, який зберігав за місцем проживання без мети збуту. В домоволодінні ОСОБА_3 , 27 березня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук в ході якого, виявлено та вилучено подрібнену речовину рослинного походження, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту. Вилучена в ОСОБА_3 за місцем проживання речовина рослинного походження являє собою особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, загальна маса якого, у перерахунку на висушену речовину, становить 6,4172 г.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному виробництві та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.309 КК України, визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця і часу, про які зазначено в обвинувальному акті, з приводу пред`явленого йому обвинувачення показав, що він дійсно, в липні 2022 року в місті Луцьку придбав насіння коноплі та в подальшому здійснив його висів у грунт. Із вирощеної рослини зірвав частину гілля з листям та висушив. В подальшому, подрібнив висушене листя рослини коноплі, виготовивши таким чином наркотичний засіб придатний для вживання шляхом куріння, який зберігав за місцем проживання без мети збуту. Суду пояснив, що щиро розкаюється, усвідомив, що має залежність від наркотиків, у зв`язку з чим добровільно самостійно звернувся за медичною допомогою, пройшов лікування від наркоманії.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинений кримінальний проступок на підставі ч.4 ст.309 КК України, оскільки він добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування від наркоманії в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради.

Заслухавши думку прокурора, який не заперечував щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності з цих підстав, захисника та обвинуваченого, які клопотання підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити, оглянувши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання підставне та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до вимог ч.4 ст.309 КК України, особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 357/11205/19 зазначається, що добровільним в контексті ч. 4 ст. 309 КК слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Відповідно до довідки № 34791-18 від 19 червня 2023 року, виданої КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на амбулаторному лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» з 25 травня 2023 року по 02 червня 2023 року з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання наркотиків (опіоїдів) та інших психоактивних речовин (амфетамін, канабіноїди), вживання зі шкідливими наслідками».

Крім того, відповідно до листа № 3912/1-7 від 11 липня 2023 року КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» Волинської обласної ради, діагноз «Психічні і поведінкові розлади внаслідок поєднаного вживання опіоїдів та інших речовин (амфетаміни, канабіоїди). Вживання зі шкідливими наслідками», згідно Міжнародної класифікації хвороб 10 -го перегляду (МКХ-10), який використовується в Україні з 1999 року (наказ МОЗ України № 297 від 08.10.1998р.), що відповідає діагнозу попередньої класифікації «Полінаркоманія, епізодичне вживання». З 1994 року діагноз «Наркоманія» в закладах охорони здоров`я не використовується і замінений на «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних (наркотичних) речовин (опіоїдів, канабіоїдів, стимуляторів і ін.)». Таким чином довідка № 3479/1-18 від 19.06.2023р. видана у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» підтверджує факт проходження ОСОБА_3 «протинаркоманійного лікування».

Як пояснила в судовому засіданні в якості спеціаліста лікар ОСОБА_6 , яка є лікуючим лікарем ОСОБА_3 , останній дійсно проходив лікування в КП «Волинський медичний центр терапії залежностей» від наркоманії. Звернувся до лікувальної установи добровільно, від проходження призначеного лікування не відмовлявся. За результатами лікування вважається таким, що немає залежності до вживання наркотичних засобів. Крім того, суду пояснила, що в медичній документації термін «наркоманія» не вживається, а замінений на «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних (наркотичних) речовин (опіоїдів, канабіоїдів, стимуляторів і ін.).

Відповідно до абз.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» №4 від 26 квітня 2002 року, вирішуючи питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави, суду необхідно з`ясовувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставить за мету вилікуватись від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

З положень п.24 Постанови слідує, що за змістом норм, передбачених ч. 4 ст.307 та ч.4 ст.309 КК України, особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності незалежно від того, коли вона вчинила дії, які дають для цього підстави, але до закінчення судового слідства.

У цій ситуації, з матеріалів справи вбачається, що обвинувачений добровільно звернувся до лікувального закладу та проходить курс лікування від наркотичної залежності з діагнозом психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання.

При цьому суд зауважує, що положеннями ч.4 ст.309 КК визначено, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Тобто приписи названої норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов: 1) добровільне звернення особи до лікувального закладу; 2) особою розпочато лікування від наркоманії.

Встановлення лише цих обставин є достатнім для прийняття рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК.

При цьому вказана норма є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею, обставини щодо її застосування.

Закон України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року № 62/95-ВР містить дефініції таких понять: добровільне лікування - лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника; наркоманія - психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз "наркоманія" норма ч. 4 ст. 309 КК за своїм характером є заохочувальною.

Законодавець, формулюючи умови для звільнення від кримінальної відповідальності за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту ставив ціль вилікувати особу від захворювання на наркоманію, яке є тяжчим у порівнянні, наприклад, із захворюванням на алкоголізм.

Тому звернення особи до лікувального закладу навіть під час судового розгляду досягає тих цілей, для яких конструювалася ця норма.

Покарання особи, яка хворіє на наркоманію незалежно від того, чи звернулася вона для такого лікування вперше чи вже проходила курс лікування, перебувала на відповідному обліку до внесення відомостей до ЄРДР у цьому провадженні чи ні, не повинно бути пріоритетним та превалювати над ціллю вилікувати особу.

Законодавцем не обмежено застосування ч. 4 ст. 309 КК часом звернення до лікувального закладу і фактом перебування до вчинення цього кримінального правопорушення на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Положення кримінального закону не виключають можливість застосування ч.4 ст.309 КК навіть у тому випадку, якщо особа добровільно звернулася до лікувального закладу, усвідомлюючи можливість ухвалення обвинувального вироку щодо неї.

Причини, які були визначальними для прийняття рішення про звернення до лікувального закладу з метою пройти лікування від наркоманії можуть бути різними. Однак ключовим є самостійне добровільне прийняття рішення суб`єктом щодо необхідності такого лікування.

Аналогічно не можна обмежувати коло причин, які стали підставою для добровільної відмови від вчинення кримінального правопорушення. Адже, загальновідомо, що у разі добровільної відмови немає жодного значення причина, яка спонукала до такої відмови (жалість до потерпілого, страх перед можливим кримінальним покаранням тощо).

Так само і у ч.4 ст.309 КК України, причини, які передували зверненню до лікувального закладу для лікування від наркоманії, не повинні перекреслювати сам факт такого звернення та ставити під сумнів добровільність як таку.

Законодавець визначає поняття примусового лікування осіб, хворих на наркоманію у ст. 16 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

Будь-яке інше звернення для лікування від наркоманії є добровільним.

Суд не може встановлювати додаткові умови для констатації факту добровільності.

Так само немає значення для застосування заохочувальних положень ч. 4 ст.309 КК України, факт попереднього перебування особи на обліку. Адже в особи можуть вперше діагностувати захворювання на наркоманію. Той факт, що особа вперше звернулася для лікування навпаки має слугувати підставою для її звільнення від кримінальної відповідальності шляхом застосування заохочувальної норми щодо неї.

Тобто захворювання на наркоманію може бути діагностовано вперше, і це не може бути перешкодою для використання положень ч. 4 ст. 309 КК України.

За таких обставин, суд вважає, що у судовому засіданні було встановлено безумовні обставини регламентовані ч. 4 ст. 309 КК, які дають достатні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого за дії, передбачені ч. 1 ст. 309 КК, оскільки він дійсно страждає на наркоманію, потребує лікування від неї, добровільно звернувся до лікувального закладу і пройшов лікування, а не ухилявся в такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим клопотання заявника підлягає задоволенню, а провадження закриттю.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що ОСОБА_3 добровільно пройшов курс лікування від наркоманії, а тому об`єктивних підстав недовіряти доводам захисника про те, що до лікувального закладу він звернувся саме з метою вилікуватися від наркоманії, у суду немає.

Таким чином, оскільки у обвинуваченого ОСОБА_3 наявні підстави для його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, а саме: наявність у останнього захворювання, пов`язаного з наркоманією, а також факт добровільного звернення ним з цього приводу до лікувального закладу та проходження курсу лікування, суд приходить до висновку, що слід звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, з підстав визначених ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження відносно нього закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

У відповідності до вимог ст.ст.100, 122 КПК України, суд вирішує долю речових доказів та приймає рішення по питанню процесуальних витрат за проведення експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, які добровільно сплачені обвинуваченим ОСОБА_3 .

На підставі ст. 44, ч. 4 ст. 309 КК України, керуючись ст.ст. 284, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 23 березня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Речовий доказ: канабіс вагою 6,4172 грам - знищити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Горохівський районний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1