Справа № 161/8497/23 Провадження №11-сс/802/276/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2023 року про накладення арешту на майно (ЄРДР № 0000035),

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2023 року частково задоволено клопотання начальника 2 відділення СВ УСБУ у Волинській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 23-24.05.2023 транспортного засобу марки «Toyota» моделі «Sequoia» д.н.з. НОМЕР_1 , що на праві власності належить ОСОБА_10 та яким користується ОСОБА_8 , а саме: мобільний телефон чорного кольору марки «Samsung» моделі «Galaxy S22 Ultra» з ІМЕІ НОМЕР_2 , ІМЕІ 2 НОМЕР_3 з сім-картою НОМЕР_4 та з наявною сім-картою з номером НОМЕР_5 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy Note 8», моделі «SM-N950F», з ІМЕІ 1 НОМЕР_6 , ІМЕІ 2 НОМЕР_7 та з наявною сім-картою з номером НОМЕР_8 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А32», з ІМЕІ 1 НОМЕР_9 , ІМЕІ 2 НОМЕР_10 та з наявною сім-картою з номером НОМЕР_11 ; мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А04», з ІМЕІ 1 НОМЕР_12 , ІМЕІ 2 НОМЕР_13 та з наявною сім-картою з номером НОМЕР_14 ; грошові кошти, що знаходились у чорній шкіряній наплічній сумці чорного кольору (на водійському сидінні), а саме купюри: номіналом по 500 гривень у кількості 234 штуки; номіналом по 1000 гривень у кількості 13 штук; номіналом по 20 Євро у кількості 78 штук; номіналом по 50 Євро у кількості 158 штук; номіналом по 200 Євро у кількості 25 штук; номіналом по 500 Євро у кількості 30 штук; номіналом по 10 Євро у кількості 5 штук; номіналом по 100 доларів США у кількості 63 штуки, із забороною користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт. У клопотанні про накладення арешту на чотири металеві ключі у зіп-пакеті із запискою «Укрексімбанк, Адама Міцкевича, Львів» - відмовлено.

Слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що стороною кримінального провадження доведено наявність підстав для накладення арешту на вищевказане майно, а тому з метою забезпечення його збереження та забезпечення можливості дослідження речових доказів органами досудового слідства, оскільки майно у вигляді речей відповідає критеріям, визначеним ст.98, ч.2 ст.167 КПК України, тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

У поданій апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 вважає ухвалу слідчого судді необґрунтованою. Посилається на те, що слідчим суддею не враховано тієї обставини, що всі вилучені кошти є особистими збереженнями, правомірно отримані задовго до 2022-2023 років, а доказів злочинного походження цих коштів стороною обвинувачення не надано. Крім того, слідчим суддею накладено арешти на телефони марки «Samsung» моделі «Galaxy Note 8» моделі «SM-N950F» та мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy А32», які йому не належать. Вказує на те, що інше майно, яке вилучено під час проведення обшуку, не має жодного відношення та доказового значення для обставин, які встановлюються в межах цього кримінального провадження Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно відмовити.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі і просив скасувати судове рішення та відмовити в накладенні арешту на майно, прокурора, який заперечив апеляцію і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, пояснення слідчих, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з приписами п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Матеріалами провадження стверджується, що 24.03.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, накладаючи арешт на мобільні телефони та грошові кошти із забороною ними користуватись та розпоряджатись, слідчим суддею враховано, що зазначене майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме: є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди.

Суд апеляційної інстанції вважає, що стороною обвинувачення доведено, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98, ч.3, ч.5 ст.170 КПК України, та може бути предметом вчинення кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що зазначене вище майно є майном, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно використовувалося для вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення та відповідає вимогам, зазначеним у ст.98 КПК України.

А тому доводи апеляційної скарги про необхідність відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, на переконання апеляційного суду, є необґрунтованими.

Положеннями п.5 ч.2 ст.173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а відповідно до п.6 - і наслідки арешту майна для третіх осіб.

Частиною 4 статті 173 КПК України також передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вимоги ч.ч.1, 2 ст.100 КПК України регламентують, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, дослідивши усі вказані обставини в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що чотири металеві ключі у зіп-пакеті із запискою «Укрексімбанк, Адама Міцкевича, Львів» не мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, а накладення на них арешту із забороною відчуження, розпоряджання та користування буде суперечити положенням вищевказаних статей КПК України.

Також апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування накладення арешту на майно є цілком обґрунтованим та виправданим для з`ясування обставин, передбачених ст.91 КПК України.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Підстав для скасування ухвали слідчого судді та відмови в накладенні арешту на майно з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 червня 2023 року про накладення арешту на майно - без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді