Справа № 643/6285/23
Провадження № 1-кп/643/479/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2023 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілої: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України, у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності,

ВСТАНОВИВ:

До Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Означене клопотання обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України не було встановлено особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 270-1 КК України та жодній особі, у межах кримінального провадження не пред`явлено підозри. Оскільки відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 270-1 КК України відноситься до нетяжкого і відповідно до ст. 49 КК України з дня внесення відомостей до ЄРДР 24.09.2017 р. минув трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, є підстави для закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

У судовому засіданні прокурор означене клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник потерпілої заперечував проти закриття кримінального провадження посилаючись на те, що слідчим не проведено усіх необхідних слідчих дій з метою встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення. Крім того зазначив, що прокурор просить суд закрити кримінальне провадження № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України, у той час як відомості внесені ЄРДР за ч. 2 ст. 270 КК України.

Суд, вислухавши думку прокурора та представника потерпілої, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно Витягу з кримінального провадження № 0005728 від 24.09.2017, 23.09.2017 року, до Московського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_5 за фактом того, що 23.09.2017 року о 09 год. 40 хв., за адресою її мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , у якій також мешкає матір заявниці ОСОБА_6 , сталося загорання внаслідок проведення ремонтних робіт у кооперативі «Ореон», розташованого біля вказаного будинку, внаслідок чого, ОСОБА_6 була доставлена до 20-ї токсикології м. Харкова із діагнозом: отруєння угарним газом(ЖЄО № 40964 від 23.09.2017).

Вказане кримінальне правопорушення кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 270 КК України - порушення встановлених законодавством вимог пожежної або техногенної безпеки, якщо воно спричинило виникнення пожежі або аварії, якою заподіяно шкоду здоров`ю людей або майнову шкоду у великому розмірі.

Як вбачається з висновку експерта № СЕ-19/121-21/15086-ПТ від 01.12.2021, первинне вогнище (осередок) досліджуваної пожежі було сформоване на даху будинку за адресою: АДРЕСА_2 , навколо водостічної воронки над випуском металевим патрубком водостічної системи квартири АДРЕСА_2 . Джерело запалювання, яке ініціювало горіння в осередку досліджуваної пожежі, являється потужне джерело відкритого вогню (полум`я, факела, газової горілки тощо), або малопотужне джерело відкритого вогню (полум`я сірника, запальнички) в присутності ідентифікатора горіння легкозаймистої або горючої рідини. Технічною (безпосередньою) причиною досліджуваної пожежі є займання покрівельного гідроізоляційного матеріалу даху будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , навколо водостічної воронки над випуском металевим патрубком водостічної системи квартири № 89, під впливом потужного джерела відкритого вогню (полум`я, факела, газової горілки тощо), або відносно малопотужного джерела відкритого (полум`я сірника, запальнички) в присутності ідентифікатора горіння легкозаймистої або горючої рідини. В подальшому пожежа розповсюдилась по поверхні розплавленого бітуму, який «стікав» через водостічну систему, в приміщення вбудованої шафи квартири № 89.

У даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування було призначено інженерно-технічну експертизу з охорони праці та безпеки життєдіяльності, і висновком експерта № СЕ 19/121-22/2858-БЖ від 21.04.2023 встановлено, що у причинно-наслідковому зв`язку з настанням 23.09.2017 року нещасного випадку у будинку за адресою м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 89А, знаходяться як дії голови правління ЖК «Оріон», так і виконавців робіт ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Виконання вимог п.п. 1.1. розділу VІІ «Вимоги пожежної безпеки під час проведення вогневих, фарбувальних та будівельно-монтажних робіт» Правил пожежної безпеки в Україні та п.п. 1.2. розділу V «Вимоги охорони праці під час виконання зварювальних та вогневих робіт» НПАОП 0.00-1.71-13 «Правила охорони праці під час роботи з інструментом та пристроями» покладено на голову правління ЖК «Оріон» та виконавців робіт ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . В діях голови правління ЖК «Оріон» та виконавців робіт ОСОБА_9 та ОСОБА_8 присутні недотримання вимог нормативно-правових актів про охорону праці, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням нещасного випадку 23.09.2017 у будинку за адресою пр. Тракторобудівників, 89А.

Проте, прокурор звертаючись з даним клопотанням зазначає, що під час досудового розслідування не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та не вручено відповідно до вимог ст. 278 КПК України повідомлення про підозру.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Таким чином, вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 552/5408/22.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 статті 7 КПК України передбачає, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Також суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, згідно яких під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження як норм вищого ступеня нормативності є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів, з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Глава 20 КПК України містить положення про слідчі (розшукові) дії, які слідчий зобов`язаний вчинити у конкретному кримінальному провадженні, з метою отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів, зокрема шляхом допиту потерпілого та свідків.

Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Між тим, відповідно до ст. ст. 283, 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року, п. 65) для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

У п. 40 рішення Європейського суду з прав людини «Юрій Іларіонович Щокін проти України» від 03.10.2013 року, зазначено, що державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності.

Суд, звертає увагу, що під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК України).

Однак, з матеріалів кримінального провадження № 0005728 від 24.09.2017, вбачається, що належного та повного проведення досудового розслідування у справі не було здійснено.

У постанові від 07.06.2023 у справі № 545/51/22 Верховний Суд зазначив, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи. В свою чергу суд, під час вирішення питання про закриття кримінального провадження, має враховувати чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження усіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).

У даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування були встановлені особи, які виконували ремонтні роботи внаслідок яких виникла пожежа, а висновками експерта встановлена технічна (безпосередня) причина пожежі та особи, чи дії перебували у причинно-наслідковому зв`язку з настанням нещасного випадку 23.09.2017 року у будинку за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, буд. 89А, - голова правління ЖК «Оріон» та виконавці робіт ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .

Прокурором у судовому розслідуванні не надано раціонального пояснення відносно того, що заважало органу досудового розслідування, а також прокурорам-процесуальним керівникам, за наявності фактично встановленого кола осіб, які могли бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, виконати вимоги кримінального процесуального закону, зокрема забезпечити виконання приписів ст. 2 КПК України, якими визначенні завдання кримінального провадження, або прийняття рішення щодо закриття кримінального провадження з інших підстав.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що проведеними слідчими діями фактично було встановлено осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, проте будь-якого процесуального рішення з цього приводу прийнято не було.

При цьому, суд зазначає, що сам по собі факт закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, не може слугувати безумовною підставою для закриття даного кримінального провадження з цих підстав, з урахуванням існування відомостей щодо осіб, які можуть бути причетними до скоєння кримінального правопорушення, а тому клопотання прокурора про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, є необґрунтованим.

Крім того, суд звертає увагу, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України, у той час як у Витягу з кримінального правопорушення № 0005728 від 24.09.2017 правова кваліфікація зазначена як ч. 1 ст. 270 КК України.

При цьому матеріали кримінального провадження № 0005728 від 24.09.2017 не містять відомостей про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Слідчий/дізнавач є основним виконавцем роботи з досудового розслідування кримінальних правопорушень і несе відповідальність за законність та своєчасність проведення слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, і прийняття законних і обґрунтованих поточних і підсумкових процесуальних рішень.

Також слід зазначити, що нагляд за законністю порушення та закриття справи здійснює прокурор. Завдання нагляду прокурора за додержанням законів при проведенні досудового розслідування, відповідно до ст. 29 Закону України "Про прокуратуру", полягає у сприянні: 1) розкриттю злочинів, захисту особи, її прав, свобод, власності, прав підприємств, установ, організацій від злочинних посягань; 2) виконання вимог закону про невідворотність відповідальності за вчинений злочин; 3) запобіганню незаконному притягненню особи до кримінальної відповідальності; 4) охороні прав і законних інтересів громадян, які перебувають під слідством; 5) здійсненню заходів щодо запобігання злочинам, усунення причин та умов, що сприяють їх вчиненню.

Здійснюючи нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування, прокурор має виконувати завдання кримінального провадження, передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, в частині забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування. Виконанню цих завдань прокурора і має сприяти здійснення ним наданих йому процесуальних повноважень, передбачених ч. 2 ст. 36 КПК України.

З огляду на це, суд вважає, що досудове розслідування кримінального провадження № 0005728 від 24.09.2017 не може відповідати вимозі ефективності.

Внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого, дізнавача та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст. ст. 9, 25 КПК України.

Отже, органом досудового розслідування не дотримано приписи ст. 2 КПК України у частині повного розслідування з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

При цьому, суд зауважує, що правова норма, передбачена п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не надає автоматично прокурору право на звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження, у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не звільняє прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених ст. 9, 25 КПК України під час здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17 жовтня 2019 року, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, шляхом його закриття судом на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Враховуючи вищевикладене, заявлене прокурором клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись п. 3-1 ч. 1 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314, ст. ст. 369, 372, 376, 392, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0005728 від 24.09.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270-1 КК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

2. Кримінальне провадження № 0005728 від 24.09.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

3. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її оголошення.

4. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційної скарги поновлено, вважається, що ухвала набрала законної сили.

5. Повний текст ухвали буде проголошено 19.09.2023 року о 16:00 год.

Суддя ОСОБА_1