Справа № 383/426/23
Номер провадження 1-кп/383/156/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бобринець Кіровоградської області в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області кримінальне провадження №0000096 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Снігурівка Миколаївської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючої, раніше не судимої,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , скоїла колабораційну діяльність, що виразилася у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, при слідуючих обставинах.

Влітку 2022 року, однак не пізніше 01.08.2022 року (більш точна дата органом досудового розслідування не встановлена) особа, досудове розслідування відносно якої здійснюється в матеріалах іншого кримінального провадження, яка на той час обіймала посаду так званого «заступника голови ВЦА Снігурівського району» запропонувала громадянці України ОСОБА_4 , зайняти посаду так званого «начальника відділу соціального забезпечення ВЦА Снігурівського району», пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади.

В свою чергу ОСОБА_4 , будучи громадянкою України перебуваючи у тимчасово окупованому зс рф м. Снігурівка, Баштанського району, Миколаївської області, достовірно усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків, та бажаючи їх настання, добровільно прийняла пропозицію від особи, досудове розслідування відносно якої здійснюється в матеріалах іншого кримінального провадження, яка на той час обіймала посаду так званого «заступника голови ВЦА Снігурівського району», добровільно зайняла посаду так званого «начальника відділу соціального забезпечення ВЦА Снігурівського району», пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному окупаційною адміністрацією держави-агресора на тимчасово окупованій території м. Снігурівка, Миколаївської області.

У серпні 2022 року, однак не раніше 01.08.2022 року, ОСОБА_4 розпочала здійснювати організаційно-розпорядчі функції на посаді так званого «начальника відділу соціального забезпечення ВЦА Снігурівського району», які спрямовувались на підтримку окупаційного режиму та забезпечення діяльності незаконно створеного органу влади, а саме:

- проводила колективні наради з організації роботи підконтрольного їй відділу у незаконному органі влади;

- формувала та передавала звітність роботи підпорядкованого їй як керівнику відділу, що пов`язана із здійсненням так званих «соціальних виплат»;

- здійснювала розгляд звернень населення про отримання так званих «соціальних виплат»;

- надавала вказівки підлеглим їй робітникам про здійснення організації так званих «соціальних виплат», особам, які мали право на такі виплати.

Злочинна діяльність ОСОБА_4 11.11.2022 року була припинена в зв`язку із звільнення ЗСУ частини Миколаївської області, а саме: Снігурівської ОТГ, Баштанського району, Миколаївської області.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в скоєному кримінальному правопорушенні не визнала та показала, що проживає в м. Снігурівка Миколаївської області, та ще раніше працювала в Управлінні соціального захисту населення районної державної адміністрації, а коли м. Снігурівку окопували російські війська, вона не змогла виїхати та залишалася в місті. Зазначила, що у якийсь день, дати не пам"ятає вона спілкувалася із колишнім мером м. Снігурівка ОСОБА_6 , який їй запропонував роботу в ограні окупаційної влади та повідомив, що буде створений соціальний відділ забезпечення населення, при цьому він не сказав, яку саме посаду їй пропонують, але вона погодилася та працювала в у вказаному відділі приблизно з серпня 2022 року по день звільнення ЗСУ м. Снігурівки. Зазначила, що їх кабінети знаходилися в приміщенні школи №2 та окрім неї у відділі працювало ще п`ять осіб. ЇЇ обов"язки пояснила ОСОБА_7 вона працювали з відвідувачами, реєстрували їх та виписували ордери на отримання коштів. Зазначила, що пішла працювати на окупанта оскільки не мала вибору, не було коштів на життя, також вона переживала за своє життя та життя рідних, ще хотіла допомогти людям, що лишалися в окупованій Снігурівці, а про те, що вона рахується на посаді начальника відділу соціального забезпечення окупаційної адміністрації дізналася лише коли отримала заробітну плату. Вказує, що чітких посадових обов`язків не мала, а лише виконували вказівки ОСОБА_8 , колишнього депутата Снігурівської міської ради, самостійних рішень не приймала, з російськими військовими не спілкувалася. Також зазначила, що маєа племінника ОСОБА_9 , якого окупанти підозрювали у співпраці з ЗСУ, тому боялася за його життя і розуміла, що окупанти з цього приводу на неї можуть тиснути.

Свідок обвинувачення ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що під час окупації м. Снігурівка працював так званим "провідним спеціалістом" та налаштовував комп`ютерну техніку для роботи Управління соціального захисту населення окупаційної влади, де у відділі працювало п"ять осіб, а обвинувачена ОСОБА_4 займала посаду керівника, але особисто від неї ніяких вказівок не отримував.

Свідок обвинувачення ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що під час окупації м. Снігурівка працювала в Управлінні соціального захисту населення окупаційної влади так званим "спеціалістом по нарахуванню та виплаті пенсій" та виконувала вказівки ОСОБА_12 . Зазначила, що вважала керівником її відділу обвинувачену ОСОБА_4 , так як та займалася організаційними питаннями, проводила наради, перевіряла виконану роботу, давала вказівки, але найголовнішою у відділі вважала ОСОБА_13 , яка у свою чергу давала розпорядження ОСОБА_4 ..

В судовому засіданні свідок обвинувачення ОСОБА_14 показала, що під час окупації м. Снігурівка працювала в Управлінні соціального захисту населення окупаційної влади так званим "спеціалістом" де працювало шість осіб. Обвинувачена ОСОБА_4 була керівником управління, але це вона зрозуміла коли отримала меншу ніж та заробітну плату. Зазначила, що вказівки щодо роботи надавала ОСОБА_15 , а обвинувачена ОСОБА_4 контролювала виконанння вказівок та їх роботу.

Свідок обвинувачення ОСОБА_16 в судовому засіданні показала, що під час окупації м. Снігурівка працювала в так званому Управлінні соціального захисту населення окупаційної влади, й на роботу їй допомогла влаштуватися обвинувачена ОСОБА_4 З жовтня 2022 року працювала провідним спеціалістом з пенсійного забезпечення.

Свідок обвинувачення ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що під час окупації міста Снігурівки у місті було створено Управління соціального захисту населення окупаційної влади ВЦА та їй відомо, що обвинувачена ОСОБА_4 співпрацювала з окупантами працюючи у вказаному управлінні, але на якій посаді їй не відомо. Також зазначила, що в окупованій Снігурівці можна було вижити і без запропонованої окупантами роботи, та без їх грошей.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України підтверджується також письмовими доказами:

-протоколом обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_2 з додатками у вигляді акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів та носієм інформації на якому збережений відеозапис обшуку від 13.11.2022 року (том 2 а.п. 83-94);

-протоколом огляду документів з додатками від 15.11.2022 року (том 2 а.п. 102-338);

-протоколом огляду з додатками від 15.11.2022 року (том 3 а.п. 29-50);

-протоколом огляду з додатками від 08.02.2023 року (том 3 а.п. 59-65);

-протоколом огляду з додатками від 08.02.2023 року (том 3 а.п. 66-69);

-протоколом огляду з додатками від 09.02.2023 року (том 3 а.п. 70-77).

Суд, заслухавши сторону обвинувачення та захисту, показання свідків, дослідивши докази у їх сукупності, приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом і її діяння суд кваліфікує за ч. 5 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, що виразилася у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням адміністративно-господарських функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Невизнання своєї вини обвинуваченою ОСОБА_4 суд розцінює як спосіб захисту останньої від обвинувачення та намагання уникнути кримінальної відповідальності, а докази сторони захисту суд відхиляє та не бере до уваги, оскільки вони не спростовують обставин обвинувачення та вини ОСОБА_4 в інкримінованому злочині.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує вимоги ст.65 КК України, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення за ч. 5 ст. 111-1 КК України, який законом класифікується як тяжкий злочин.

Враховує також особу винної, яка раніше не судима, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває та враховує висновок досудової доповіді органу пробації.

Обставин справи, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченої, судом не встановлено.

На підставі викладеного, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченої та її ставлення до вчиненого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за доцільне призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення, з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та з конфіскацією належного їй майна, та не вважає за можливе її виправлення без ізоляціївід суспільства. Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 у виді тримання під вартою суд залишає без змін до набирання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370-371, 374-376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання у виді шести років позбавлення волі з позбавлення права обіймати певні посади в органах державної влади та/або місцевого самоврядування або органах, що надають публічні послуги, в тому числі посади пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк п"ятнадцять років та з конфіскацією її майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту її затримання з 21.11.2022 року з 11 год. 53 хв.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копії вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1