Справа № 301/2475/17
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"12" червня 2023 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Іршава кримінальне провадження, що внесене 09.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

в с т а н о в и в:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 08 квітня 2016 року близько 10 години 30 хвилин у приміщенні магазину «Чарда» по вулиці Шевченка, 63 «а» села Горбок Іршавського району Закарпатської області під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно схопив своїми руками за плечі ОСОБА_6 та, виштовхуючи її з приміщення магазину, наніс один удар долонями рук в область грудей, в результаті чого згідно висновку експерта № 244 від 13.06.2016 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6 днів.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України не визнав, заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та просив закрити кримінальне провадження щодо нього, зазначивши, що йому зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Наслідки закриття кримінального провадження йому зрозумілі.

Захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та просив закрити кримінальне провадження на підставі ст. 49 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання і звільнення обвинуваченого від відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 у підготовче судове засідання не з`явилася, належним чином будучи повідомленою про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання.

Заслухавши клопотання обвинуваченого, думку захисника та прокурора суд приходить до наступного.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, яке було скоєне 08 квітня 2016 року.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

З часу вчинення кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , санкція ч. 1 ст.125 КК України, не зазнавала законодавчих змін та передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, громадських робіт на строк до двохсот годин або виправних робіт на строк до одного року.

На час вчинення кримінального правопорушення положення ст.12 КК України та ст. 49 КК України діяли в редакції Закону №1183-VII від 8 квітня 2014 року відповідно.

На час розгляду справи у суді першої інстанції, положення вказаних статей зазнали змін та діють в редакції Закону № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 49 КК України в редакціях, діючих на час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відносилось до злочину невеликої тяжкості, строк давності за яким становив два роки з дня вчинення злочину, а з 1 липня 2020 року після внесення змін Законом № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року - до кримінального проступку, строк давності за яким становить також два роки з дня його вчинення.

Відповідно до положень ст.49 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018 року) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, зокрема минуло 2 (два) роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе ніж обмеження волі. При цьому, вказані положення кримінального закону можуть бути застосовані у разі, якщо: протягом вказаного строку особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

В даному кримінальному провадженні, після внесення змін до вказаних статей, мало місце поліпшення становища особи ОСОБА_4 порівняно із попередніми редакціями ст.12 КК України та ст. 49 КК України, що були чинними на час скоєння ним кримінального правопорушення, у зв`язку з цим у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 є підстави для застосування положень ч.1 ст.5 КК України щодо зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Початком перебігу строку давності є день, коли злочин був вчинений, тобто, згідно обвинувального акту щодо ОСОБА_4 08.04.2016. Закінченням перебігу строку давності є день набрання вироком законної сили. Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

З огляду на наведене, на час заявлення клопотання обвинуваченим ОСОБА_4 закінчився двохрічний строк давності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що 08.04.2016 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та відповідно до висунутого обвинувачення інкриміновані дії він вчинив 08.04.2016. З моменту вчинення кримінального правопорушення і до теперішнього часу пройшло більше семи років, тобто минули строки давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 3 статті 288 КПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, закривши одночасно відносно нього кримінальне провадження за ч. 1 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. 49 КК України, ст. ст. 284 ч.2 п.1, 286 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, внесене 09.04.2016 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288, закрити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Закарпатського апеляційного суду через цей районний суд.

Суддя Іршавського

районного суду: ОСОБА_1