Справа № 727/5508/23
Провадження № 1-кп/727/317/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001631 від 09.05.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Чернівці, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.05.2023 близько 17 год., ОСОБА_4 , перебуваючи на майданчику автобусної станції «Садова», яка розташована по вул. Садовій, 5, в м. Чернівці, побачив припаркований автобус марки «ПАЗ», моделі 32054-07, 2005 року випуску, у кузові білого кольору, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_5 та перебуває в користуванні фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 . У цей час в ОСОБА_4 виник злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння цим автобусом, який використовувався для здійснення перевезення пасажирів на автобусному маршруті №16 на підставі тимчасового договору №33 від 05.04.2023 року про організацію перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування на території Чернівецького міської територіальної громади, укладеного між Департаментом транспорту та окремих питань комунального господарства Чернівецької міської ради та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 .

Надалі, 09105.2023 року близько 17 год., ОСОБА_4 , діючи умисно, протиправно, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на власне незаконне збагачення, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, не маючи ані дійсного, ані уявного права власності чи користування на вищезазначений транспортний засіб, підійшов до зазначеного маршрутного автобуса, відчинив незамкнені на замок дверцята та сів за кермо цього транспортного засобу. Перебуваючи на водійському сидінні ОСОБА_4 за допомогою ключа, який знаходився в замку запалювання, привів в дію двигун внутрішнього згорання вказаного автобуса марки «ПАЗ» і всупереч волі його власника ОСОБА_5 та користувача ОСОБА_6 рушив з місця та виїхав на вулицю Садову в напрямку вулиці Героїв Майдану, тобто умисно, протиправно вилучив зазначений транспортний засіб, вартість якого згідно з висновком експерта № СЕ-19/126-23/4316-АВ становить 141 422 грн. 83 коп., тобто в межах від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 Кримінального кодексу України, тобто в незаконному заволодінні транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому діянні за ч.2 ст.289 КК України визнав у повному обсязі та у вчиненому щиро розкаявся. Суду пояснив, яким способом і в якій послідовності вчиняв злочини. Просить суд не призначати йому сувору міру покарання.

Потерпілий на даний час претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не має, так як останній добровільно відшкодувала спричинені збитки у повному обсязі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 вини у скоєнні кримінального правопорушення та щире каяття, заслухавши думку учасників судового провадження, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, а також дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Дії обвинуваченого, суд вважає за необхідне кваліфікувати за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд виходить із положень ст.50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості скоєного діяння, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обставини, які обтяжують відповідальність обвинуваченого, його відношення до скоєного злочину.

Обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Таким чином, до обставин, відповідно до ч.1 до ст.66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, відповідно до ч.1 ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

При призначенні обвинуваченому покарання суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_4 протиправного діяння, суд вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч.2 ст.289 КК України із застосуванням положень ст.75, 76 КК України, що буде реальним для виконання та необхідним і достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень і для досягнення мети покарання згідно зі ст.50 КК України.

Таке покарання, є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень і не може вважатися явно несправедливим в наслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання. Підстав для застосування ст.69 КК України суд не вбачає.

Процесуальні витрати на залучення експерта по кримінальному провадженню за проведення експертиз складають 4541 гривня. Вказані процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Цивільні позови по справі не заявлялися.

Керуючись статтями 124, 369-371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Залишити ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів для проведення експертиз по кримінальному провадженню, що складають 4541 (чотири тисячі п`ятсот сорок одну) гривню.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам процесу.

Суддя ОСОБА_1