Справа № 638/5889/20
Провадження №1-кп/638/452/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань об`єднані кримінальні провадження за №001586 від 23.04.2020 року, №0002535 від 17.10.2019 року стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, має малолітню дитину 2023 року народження, є інвалідом 2 групи, не працюючого, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04.12.2019 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.186 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень;

- 10.02.2022 року Ленінським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.186, КК України до 4 років позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

16 жовтня 2019 року приблизно о 13 годині 30 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи поблизу банкомату «ПриватБанку», розташованому в будівлі ресторану «МакДоналдз» по вул.Суздальські ряди, 9 в м.Харкові, побачив раніше йому незнайому ОСОБА_12 , яка підійшла до банкомату, щоб отримати в ньому гроші. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошей ОСОБА_12 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшов із заду до ОСОБА_12 та після того, як остання отримала з банкомату гроші, вихопив з її правої руки своєю правою рукою гроші в сумі 1000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень, тим самим відкрито заволодів її майном. Після чого ОСОБА_10 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник, обернувши його на свою користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1000 гривень.

Крім того, 23 жовтня 2019 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_10 , перебуваючи в приміщенні відділення «Ощадбанку», розташованому за адресою вул.Полтавський Шлях буд.28/19 в м.Харкові, побачив раніше йому незнайомого ОСОБА_13 , який підійшов до каси банку та дістав з кишені куртки гроші. В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме грошей ОСОБА_13 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення за рахунок відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи повторно, із корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, підійшов з правого боку до ОСОБА_13 та вихопив з його правої руки своєю правою рукою гроші в сумі 25 000 гривень, тим самим відкрито заволодів його майном. Після чого ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, але на виході з відділення банку випустив більшу частину грошей, та заволодів грошима в сумі 1850 гривень, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядившись ним у подальшому на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 1850 гривень.

Крім того, 22 квітня 2020 року о 19 годині 20 хвилин ОСОБА_10 перебував у приміщенні магазину ТОВ «ТК «Мега-Трейд», що розташований за адресою м.Харків, вул.23 Серпня буд.33-А, де в нього виник умисел на заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, ОСОБА_10 , діючи умисно, повторно, пересуваючись по торгівельній залі вищезазначеного магазину, взяв стейк СВ Хвилинка б/к ш/уп Класс Вак УП вагою 0,924 грам, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 143,1 грн.; упаковку чіпсів бекон 165 г Pringles, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 69,2 грн.; упаковку сиру Ніжний 50% Пирятин Україна ваг УП 0,390 кг, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 92,04 грн.; упаковку фісташки Каліфорнійські смаж сол м/у 250г Farmers snack, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 200 грн.; хліб Княжий зерновий 350г Салтівський ТДВ, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 13,1 грн.; упаковку шпротів Ризьких в/о з/бз/кл 240г BRIV-VIL, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 101,2 грн.; упаковку балику Делікатесного вак к/в в/г СМК ваг УП, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 131,12 грн.; пляшку напою енергетичного RED Bull з/б 0,473л, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 47,20 грн.; пляшку напою енергетичного RED Bull з/б 0,355л, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 37,80 грн.; упаковку шоколаду Milka молочний/карамель/арахіс/пов рис 276 г, вартість якої згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 79,40 грн.; манго великий одна одиниця, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №42 від 28.04.2020 року складає 64,90 грн.. Після чого ОСОБА_10 направився до виходу з магазину, мінуючи касову зону та не розрахувався за товар, вийшов з магазину, де помітив, що працівники охорони магазину його наздоганяють, розуміючи, що його дії стали носити відкритий характер не припиняючи свою злочинну діяльність, утримуючи при собі викрадене майно, почав втікати, не реагуючи на вимоги охорони. Однак, ОСОБА_10 не встиг довести свій злочинний намір до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений із викраденим товаром працівниками охорони вищевказаного супермаркету.

Своїми злочинними діями ОСОБА_10 спричинив ТОВ «ТК «Мега-Трейд» майнову шкоду на загальну суму 979,09 грн..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у скоєних злочинах, та щодо обставин вчинення кримінальних правопорушень пояснив як зазначено вище, що у жовтні 2019 року біля банкоматів ІНФОРМАЦІЯ_2 забирав у потерпілих з рук грошові кошти у розмірі, зазначеному у обвинувальному акті, після того, як вони їх знімали. Також повідомив, що навесні 2020 році у приміщенні супермаркету по вул.23 Серпня у м.Харкові викрав продукти, зазначені в обвинувальному акті, однак його викрили співробітники охорони. Намагався втекти, однак його наздогнали.

Винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів ніким не оспорюється. Інші докази згідно ч.3 ст. 349 КПК України було визнано недоцільним досліджувати в судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає доведеною винність ОСОБА_10 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненого повторно, а також у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вченого повторно, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.186, ч.2 ст.186 та ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином (ч.1 ст.186 КК України) та тяжкими злочинами (ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, ч.2 ст.186 КК України), відомості про особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_10 , є щире каяття.

При цьому, суд вважає, що щире каяття обвинуваченого в даній ситуації ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки і характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, бажанням виправити ситуацію, відшкодуванням шкоди потерпілим, а також готовністю нести кримінальну відповідальність.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_10 , судом не встановлено.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_10 раніше неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, останній раз вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 10.02.2022 року до покарання у виді позбавлення волі, одружений, має малолітню дитину 2023 року народження, є інвалідом 2 групи, на диспансерному (профілактичному) обліку в КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» не перебуває; впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» не звертався, згідно досудової доповіді Холодногірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький, орган пробації вважає за можливе виправлення ОСОБА_10 без позбавлення або обмеження волі.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинуваченому суд призначає покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому, суд враховує фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених злочинів, суб`єктивне ставлення обвинуваченого до скоєного та його поведінку після вчинення злочинів, добровільне відшкодування шкоди потерпілим, соціальну характеристику особи: її вік, стан здоров`я, соціальне становище, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, та зваживши на всі фактори в їх сукупності і взаємозв`язку, приходить до висновку про призначення покарання у межах санкції інкримінованих статей у виді позбавлення волі, не вбачаючи підстав для можливості виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання чи призначення іншого виду чи розміру покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається, як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його, як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають, як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому також суд враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів.

При призначенні покарання суд також керується положенням п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23.10.2003 року, згідно якого суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експерта під час здійснення досудового розслідування, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.1 ст.186, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.186 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

-за ч.2 ст.186 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_10 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 04.12.2019 року виконувати самостійно.

-за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком більш суворим покаранням за вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 10.02.2022 року призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому по вказаному судовому провадженню не застосовувався.

Строк відбування покарання рахувати з фактичного затримання 07.04.2023 року.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 07.04.2023 року по день постановлення вироку - 03.08.2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази три диски з відеозаписами з камер відео спостереження ТЦ «Центральний», ресторану МакДональдз та ХОУАТ «Ощадбанк» - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1