Справа № 159/5120/22 Провадження №11-кп/802/365/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000436 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бруховичі Ковельського району Волинської області, громадянина України, освіта неповна вища, не працюючого, одруженого, який має на утриманні доньку 2008 року народження, не судимого в силу ст.89 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засуджено:

за ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання звільнено з випробувальним строком на два роки, якщо він не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без узгодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_8 , тримання під вартою скасовано, звільнено ОСОБА_8 з залу суду негайно.

Цивільні позови ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 - 455000 гривень, ОСОБА_11 в особі законного представника ОСОБА_13 - 795000 гривень, ОСОБА_12 в особі законного представника ОСОБА_13 - 530000 гривень моральної шкоди завданої злочином.

Вироком вирішено долю судових витрат та речових доказів.

Згідно із вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він 17.12.2015 року близько 20 години 40 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «OPEL VIVARO», реєстраційний № НОМЕР_1 , рухаючись дорогою М-19 сполученням Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече, поблизу будинку № 17 по вул.Луцькій в с.Колодяжне Ковельського району Волинської області, зі сторони м.Ковель Волинської області в напрямку до м.Луцьк Волинської області, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху транспортного засобу (понад 60 км/год), не уважно стежив за дорожньою обстановкою, відповідним чином не зреагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкоди або небезпеки іншим учасникам руху, перед початком виконання маневру обгону автомобіля, що рухався попереду в попутному напрямку, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, перетнув лінію горизонтальної дорожньої розмітки 1.1 Правил дорожнього руху України, що поділяє транспортні потоки протилежних напрямків, перетинати яку заборонено, внаслідок чого ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом виїхав на смугу зустрічного руху та на перехресті нерівнозначних доріг допустив зіткнення із зустрічним автомобілем марки «RENAULT KANGOO», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_14 , який рухався по своїй смузі руху у напрямку м.Ковель Волинської області.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток основи черепа та субарахноїдальним крововиливом, закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер зліва 1-10 по передньоаксілярній та навколо хребетній лініях; справа 1-10 ребер по передньоаксілярній та передньопаховій лініях з розривами тканин серця, обох легень та двобічним гемотораксом, закритої тупої травми живота з множинними розривами печінки та гемоперитонеумом, множинних саден в ділянці нижньої щелепи та обох кистей з розвитком шоку, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Смерть ОСОБА_14 настала від поєднаної тупої травми тіла: переломів кісток основи черепа, грудного відділу хребта з розривом спинного мозку, множинних переломів ребер з розривами серця та обох легень з двобічним гемотораксом та розривами печінки з гемоперитонеумом та розвитком шоку.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспорної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_8 вимог п.2.3. б), п.2.3. д), п.10.1, п.12.4, п.12.9, п.14.2. в), п.14.6 а), п.14.6 в), параграфу 1 розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), а саме:

- п.2.3 б) для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п.2.3 д) - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

- п.10.1 перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п.12.1 під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати ним;

- п.12.4 у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год;

- 12.9 б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту «и» пункту 30.3 цих Правил;

- п.14.2 в) перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані;

- п.14.6 а) обгін заборонено на перехресті;

- п.14.6 в) - обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м поза населеним пунктом;

- параграфу 1 розділу 34 лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. і 1.3. перетинати забороняється.

Не погоджуючись із вироком суду прокурор, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, оскаржує вирок через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості. Зазначає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання та звільняючи його від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України, судом не надано належної правової оцінки тому, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, внаслідок вчинення якого настали тяжкі незворотні наслідки смерть людини. Вказує, що звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням не є достатнім для його виправлення та не відповідає меті покарання, якою, у тому числі, є також попередження вчинення нових злочинів. У зв`язку із цим, просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.Згідно ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 9013,32гривень. В строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 11.11.2022року по 17.02.2023року та відповідно до ч.5 ст.72 КК Українипопереднє ув`язнення зарахувати в строк покарання день за день.В решті вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17.02.2023 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі, обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, відносно задоволення апеляційної скарги заперечили, просили вирок суду залишити без зміни, потерпілого, який просив залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, та кваліфікація його дій за ч.2 ст.286 КК України є правильними та ніким із учасників судового провадження не оспорюються.

Доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості із звільненням від його відбування з випробуванням, на думку апеляційного суду, є підставними.

Відповідно до ст.50 і ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Застосовуючи по відношенню до ОСОБА_8 інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням, передбачений ст.75 КК України, суд першої інстанції не з достатньою повнотою врахував тяжкість вчиненого ним злочину, конкретні обставини його вчинення, у тому числі, перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння, а також тяжкі та незворотні наслідки - смерть людини.

За таких обставин, вирок суду в означеній частині не можна визнати законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України скасуванню, з ухваленням у цій частині нового вироку.

Згідно із пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, апеляційний суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує, що вчинений обвинуваченим злочин, у відповідності до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких.

Також бере до уваги дані про особу винного, який є особою молодого віку, не судимий, вчинив необережний злочин, за місцем мешкання характеризується задовільно, не працює, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину. Враховує і позицію потерпілого, який не наполягав на суровому покаранні.

До обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 апеляційний суд відносить: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також повне відшкодування завданої злочином майнової та моральної шкоди.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховує апеляційний суд і конкретні обставини вчиненого, зокрема тяжкі та незворотні наслідки - загибель людини.

Сукупність вказаних обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь вчиненого, з урахуванням особи винного, дають апеляційному суду підстави призначити обвинуваченому на підставі ст.69 КК України більш м`який вид основного покарання у виді обмеження волі.

Крім того апеляційний суд вважає, що ОСОБА_8 слід призначити додаткове покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Таке покарання відповідатиме вимогам статей 50, 65 КК України, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до статті 5 Кримінального кодексу України встановлює зворотну дію у часі законів про кримінальну відповідальність, які скасовують злочинність діяння, пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи.

Ця ж стаття встановлює, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної сили.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання" від 26.11.2015 року змінено ч.5 ст.72 КК України та встановлено, що зарахування судом попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі здійснюється з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Вказаний закон не скасовував злочинність діяння та не пом`якшував відповідальність, однак покращував становище осіб, до яких застосовувалось попереднє ув`язнення. Предметом його регулювання було питання зарахування судом попереднього ув`язнення у строк покарання.

Відповідно до принципу зворотної дії цей Закон застосовувався не лише до кримінальних правовідносин, які виникали з приводу зарахування попереднього ув`язнення у строк відбування покарання після набрання ним законної сили, але й до відповідних правовідносин, які мали місце до набрання ним законної сили.

В подальшому, Законом України "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо правил складання та зарахування строку попереднього ув`язнення" від 18.05.2017 року встановлено, що зарахування судом попереднього ув`язнення у разі засудження особи до позбавлення волі здійснюється з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Цей Закон скасував дію попереднього закону та погіршив становище осіб, до яких застосовувалось попереднє ув`язнення, а тому не міг мати зворотної дії, тобто не поширювався на правовідносини, які виникали з приводу зарахування попереднього ув`язнення у строк відбування покарання до набрання ним законної сили.

Після набрання ним законної сили 21.06.2017 року цей Закон ліквідував правові підстави, встановлені попереднім Законом, для зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання за співвідношенням - один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.

Оскільки зворотна дія є принципом дії закону у часі, а не за колом осіб, а тому застосування закону, що втратив чинність, до правовідносин, що виникли після втрати ним чинності є неприпустимим, то колегія суддів вважає, що відносно ОСОБА_8 слід застосувати положення ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26 листопада 2015 року та із співвідношення - один день попереднього ув`язнення дорівнює чотирьом дням обмеження волі зарахувавши в строк відбування покарання обвинуваченим строк попереднього його ув`язнення з 11 листопада 2022року по 17 лютого 2023року.

Також є слушними твердження прокурора про те, що місцевий суд безпідставно не стягнув з обвинуваченого судові витрати в повному обсязі.

Так відповідно до ч.2 ст.124 КІІК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно ч.1 ст.126 КПК України, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно вироку місцевого суду з ОСОБА_8 стягнуто в користь держави 3150,32 гривень витрат, повязаних і проведенням експертизи.

Разом з тим в обвинувальному акті зазначено, що витрати на залучення експертів становлять 9013,32 гривень, на що прокурором в ході судового розгляду надавались суду для дослідження документи, які підтверджують витрати на залучення експертів саме в сумі 9013.32 гривень. Судом вказані документи досліджувались під час судового розгляду та приєднані до матеріалів обвинувального акту.

Вищевказане свідчить, що судом безпідставно у вироку не вказано про стягнення з обвинуваченого на користь держави 5863 гривень судових витрат за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 8263-8264 від 27.04.2018 року, що підтверджується дослідженим в ході судового розгляду листом Волинського відділення Львівського НДІ судових експертиз Міністерства юстиції України № 8296 від 27.04.2018 року, а тому вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 413, 420, 615 КПК, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 17 лютого 2023 рокув частині призначеного покарання ОСОБА_8 скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 за ч.2 ст.286 КК України покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз в сумі 9013,32грн.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_8 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11 листопада 2022року по 17 лютого 2023року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає чотири дні обмеження волі.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді: