Справа № 298/452/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

07.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання кримінальне провадження № 11-сс/4806/199/22 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26.04.2022 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26.04.2022 клопотання слідчого задоволено.

Застосовано щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України визначено розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сорок дев?ять тисяч шістсот двадцять грн, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на відповідний депозитний рахунок.

Роз?яснено, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_6 покладено наступні обов?язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їх викликом, вимогою за визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання в органи ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Підозрюваного ОСОБА_6 взято під варту в залі суду негайно.

Термін дії ухвали та обов?язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначено до 23 год. 59 хв. 24.06.2022.

У разі внесення застави, з моменту звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти підозрюваний зобов?язаний виконувати покладені на нього обов?язки, пов?язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

Як встановлено слідчим суддею місцевого суду, 25.04.2022 слідчий СВ відділення поліції № 2 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_9 за погодженням із прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000063 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вказане вище клопотання слідчого мотивовано встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінальної справи, а саме, що 22.04.2022, біля 14 год., в с. Стужиця, 145 Ужгородського району, в приміщенні Стужицького закладу дошкільної освіти, ОСОБА_6 за цим місцем свого тимчасового проживання таємно, в умовах воєнного стану, викрав з сумки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 , яка так само тимчасово проживає за вищевказаною адресою, грошові кошти, а саме: 1400 доларів США, що еквівалентно згідно курсу НБУ 40956,86 грн, 100 австралійських доларів, еквівалентних 2172,76 грн, шістсот грн різними купюрами та банківську картку «Універсальна» № НОМЕР_1 , спричинивши потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 43729 грн 62 коп.

25.04.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яке є умисним тяжким злочином проти власності, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п?яти до восьми років.

На думку слідчого, слід врахувати реакцію місцевих мешканців, суспільства, міжнародного співтовариства та соціальні наслідки правопорушення, яке вчинене в умовах воєнного стану в Україні, в якому підозрюється ОСОБА_6 .

Підставою для застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії щодо переховування від органів досудового розслідування або суду, оскільки останній усвідомлює тяжкість кримінального покарання за вчинений злочин, у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, оскільки він неодружений, офіційно не працевлаштований, утриманців не має, проживає в м. Києві, що дасть йому можливість переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілу, свідків у даному кримінальному провадженні, які судом не допитані й під впливом підозрюваного можуть змінити показання на його користь.

Також ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей або документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 , таке вчинено за адресою його тимчасового проживання і на даний час не проведено всі необхідні слідчі дії (слідчі експерименти, відшукання інших доказів кримінального правопорушення, які не піддалися впливу).

Офіційні джерела доходів підозрюваного ОСОБА_6 відсутні, що може свідчити про незаконне отримання ним засобів для існування, в тому числі шляхом вчинення кримінальних правопорушень проти власності.

На думку слідчого, жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може бути застосованим до підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також, не усуне вказаних вище ризиків, в тому числі ризику вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя місцевого суду визнала, що наведене вище клопотання слідчого підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим відділенням ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000063 від 23.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

25.04.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує своє наведене вище клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України:

- витяг з ЄРДР за № 0000063 від 23.04.2022;

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.04.2022 від ОСОБА_11 ;

- заява ОСОБА_12 від 22.04.2022;

- протокол огляду місця події від 22.04.2022;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_11 від 23.04.2022;

- протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2022 з потерпілою ОСОБА_11 ;

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 23.04.2022;

- протокол пред?явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.04.2022 зі свідком ОСОБА_13 ;

- розписка ОСОБА_6 від 23.04.2022;

-протокол огляду речей від 23.04.2022;

-пояснення ОСОБА_6 від 23.04.2022.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні слідчого обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого, доданих до нього матеріалах та досліджених в судовому засіданні матеріалах кримінального провадження.

Слідчий суддя визнала, що нею на даному етапі провадження не будуть вирішуватися питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов?язана на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Стороною захисту не наведено жодної обставини, яка б очевидно та беззаперечно вказувала на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_6 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри.

Таким чином ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від п?яти до восьми років, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Є підстави вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від вказаних осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1,2 ст.23, ст.224 КПК України).

Оскільки на даний час триває досудове розслідування та в межах нього, як зазначено стороною обвинувачення, для встановлення всіх обставин проводяться слідчо-розшукові заходи, спрямовані на встановлення місця знаходження та вилучення речових доказів речей та документів, що можуть бути використані як речові докази, слідчий суддя вважає також доведеним і ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із зазначених речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результат.

З огляду на характер інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється ч.4 ст.185 КК України, корисливий мотив вчинення такого, беручи до уваги, що ОСОБА_6 не є працевлаштованим, не має офіційного та постійного законного заробітку, слідчий суддя визнала, що в рамках даного кримінального провадження, окрім вищезазначених, також наявний ризик у виді можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення (п.5 ч.1 ст.177 КПК України).

На думку слідчого судді, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу.

За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м?якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов?язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні про тяжкий злочин.

Органом досудового розслідування обґрунтовано недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м?якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а саме в разі застосування до ОСОБА_6 таких запобіжних заходів як домашній арешт, особиста порука, особисте зобов?язання, орган досудового розслідування не зможе в повній мірі забезпечити виконання завдань кримінального провадження та не матиме можливості запобігти здійсненню останнім впливу на свідків та потерпілу з метою уникнення кримінальної відповідальності, перешкоджанню підозрюваним ОСОБА_6 виконанню процесуальних рішень.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства рішення у справі «Летельє проти Франції».

ЄСПЛ у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

У рішенні ЄСПЛ в справі «Летельє проти Франції» йдеться про те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув?язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Наведені вище обставини, крім іншого, свідчать про відсутність факторів соціального стримування підозрюваного.

Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави, а також покласти на нього обов?язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного в обґрунтування даного клопотання.

При визначенні ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу у виді застави слідчий суддя наряду з положеннями ст.ст. 182,183 КПК України враховує практику ЄСПЛ, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з рішеннями ЄСПЛ у справі «В. проти Швейцарії», «Мангурас проти Іспанії».

Враховуючи обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , майновий та сімейний стан підозрюваного, його вік, стан здоров?я, дані про його особу, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя визнала, що застава у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням обов?язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України зможе забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов?язків.

Крім того, слідчий суддя визнала за необхідне покласти на підозрюваного, в разі внесення ним застави, обов?язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати наведену вище ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду від 26.04.2022 щодо її підзахисного та постановити нову, якою відмовити у задоволенні наведеного вище клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з таких підстав. З даною ухвалою сторона захисту незгідна, вважає таку необґрунтованою та незаконною.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою від 25.04.2022 порушує принцип невинуватості, що є неприпустимим у правовій державі.

Так, згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод органи державної влади повинні надати реальні докази існування ризиків.

Слідчий, прокурор заявили у клопотанні про наявність майже всіх перелічених у ст.177 КПК України ризиків, а доказів на підтвердження не надали.

У відповідності до практики ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» від 04.10.2010 наявність ризиків не може оцінюватися абстрактно, а повинна підтверджуватися відповідними доказами.

Під час допиту підозрюваного, який був здійснений 25.04.2022, об 11:30 год., не був присутній його захисник.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення також вручено 11:30 год. 25.04.2022 за відсутності захисника, що грубо порушує право на правову допомогу.

Також судом при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що ОСОБА_6 є недієздатною особою відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 19.11.2013(справа № 759/10908/13-ц).

Під час розгляду в судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП № 2 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_14 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя не взяла до уваги тих обставин, на які посилалася захисник підозрюваного зі слів батька підозрюваного ОСОБА_15 , який є його опікуном відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29.11.2018 (справа № 756/11603/18) останній є недієздатним та за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і керувати ними.

Також проінформовано слідчого суддю місцевого суду, що підозрюваний, зі слів його батька, перебував в психоневрологічному інтернаті в м. Київ.

У зв?язку з воєнним станом підопічних інтернату евакуйовано в м. Львів, а надалі з ним зв?язок було втрачено.

Стан неосудності особи пов?язаний із відсутністю у неї інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб?єктивної сторони злочину, встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи є об?єктивно неможливим.

Згідно ст.19 КК України неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Враховуючи зазначене, особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

ОСОБА_6 , перебуваючи у стані неосудності, не міг усвідомлювати суб?єктивну сторону вчинюваного ним суспільно небезпечного діяння, що свідчить про відсутність мати умисел і мету, які відповідно до ст.505 КПК України в цьому випадку встановленню не підлягають.

Допущені порушення є істотними порушеннями вимог кримінального і процесуального закону, які перешкодили слідчому судді місцевого суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Захисником поданий адвокатський запит до Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату м. Київ про надання відомостей щодо підозрюва-ного.

В разі отримання відповіді на запит та відомостей щодо особи підозрюваного, то такі будуть надані суду.

Апеляційний розгляд даної справи відбувся без участі підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника, які не виявили бажання бути присутніми в судовому засіданні, що не суперечить ст.422 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , який заперечив повністю проти задоволення наведеної вище апеляційної скарги захисника ОСОБА_16 , вивчивши матеріали даного кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, апеляційний суд визнає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.117 КПК України застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним чи обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати криміналь-ному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першої цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідила обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, а саме: мету і підстави застосування запобіжного заходу; обставини, що враховуються при його обранні і дав їм належну оцінку.

Жодних доказів про будь-які психологічні/психічні розлади у підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема, на час вчинення ним вказаного вище злочину, у якому він підозрюється, матеріали даної справи не містять.

Слідчий суддя обґрунтовано мотивувала свій висновок про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

У клопотанні слідчого наведено переконливі дані про наявність обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст.ст. 176,177,178,183,193,194,197 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, дійшов до висновку про необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 176-178, 183 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд також обґрунтованим визнає й висновок слідчого судді про те, що існують передбачені законом ризики, зокрема, ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищевказані висновки слідчого судді апеляційний суд вважає такими, що узгоджуються з вимогами закону, апеляційним судом визнаються доведеними та належним чином обґрунтованими.

З урахуванням доведеності вищевказаних ризиків, апеляційний суд також обґрунтованим вважає й висновок слідчого судді про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, при цьому також обґрунтовано враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, а також взято до уваги дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 .

За змістом ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину складає від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і тільки у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя, визначаючи щодо ОСОБА_6 розмір застави в двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 49 620 грн, в повній мірі врахував вказані норми закону та особу цього підозрюваного. В той же час, слідчий суддя, визначаючи заставу у розмірі, навів у своїй ухвалі підстави, з яких дійшов висновку, що саме такий розмір здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, співставив його з доведеними у справі ризиками, даними про особу ОСОБА_6 , його матеріальним станом та тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне. Такий розмір застави, на думку апеляційного суду, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного, та підстав вважати його необґрунтованим або недостатнім.

Жодних істотних або інших порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, з постановленням нової апеляційний суд не вбачає. Таким чином, справу вирішено з дотриманням вимог статей 177,178,182,183 КПК України, оскаржене у даній справі рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими.

Керуючись ст.ст. 404,407,418,419,422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 26.04.2022 щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч.4 ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: