гСправа № 187/1473/22 Провадження №1-кп/0187/68/23
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження № 0000243 від 20.08.2022 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Дніпропетровськ; громадянина України, не одруженого, не військовозобов`язаного, не працюючого, маючого середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 ; раніше не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 185 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

17.08.2022 приблизно в період часу з 01:00 годин до 02:00 години ( більш точного часу не встановлено ) ОСОБА_3 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_2 під час сварки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних стосунків між ним та ОСОБА_6 , маючи злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння останньому тілесних ушкоджень, діючи на досягнення злочинного результату, ОСОБА_3 наніс близько двох ударів потерпілому в область обличчя від яких ОСОБА_6 упав на землю зі шлаковим покриттям разом з ОСОБА_3 . В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , діючи на досягнення злочинного результату, ОСОБА_3 продовжив бійку, під час якої, в той час коли потерпілий ОСОБА_6 лежав на землі наніс йому не менше двох ударів тупим твердим предметом по типу кирпича в область обличчя ОСОБА_6 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійні рани лівої лобної ділянки, в області обличчя, крововиливи в м`яких тканинах голови та обличчя, втиснений перелом лівої лобної кістки, уламкові переломи кісток лицевого черепу з переходом на кістки основи черепу, крововиливи в тверду мозкову оболонку, які згідно висновку експерта № 129-Е від 10.12.2022 відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння та явилися причиною смерті.

В подальшому, з метою приховування вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_3 переніс труп ОСОБА_6 до вигрібної ями, розташованої на території вищевказаного домоволодіння та засипав сміттям.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, тобто умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

17.08.2022 приблизно о 07:00 годині ( більш точного часу не встановлено ) ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітив на землі поруч з парканом мобільний телефон, який визначив як об`єкт свого злочинного посягання. Знаходячись в тому ж місці, в той же час, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, з корисливих мотивів, розуміючи, що своїми діями здійснює безоплатне незаконне вилучення чужого майна поза волею власника, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме мобільний телефон марки «Nokia 200» RM-761, синього кольору, яким тимчасово користувався ОСОБА_6 .

Довівши свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_3 , з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим спричинив ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 350 гривень.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 121 КК України визнав частково погоджуючись з наслідками своїх дій, однак заперечує умисел на спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, повністю заперечував провину у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Так ОСОБА_3 показав, що протягом деякого часу він проживав в будинку належному ОСОБА_8 . З ОСОБА_6 він знайомий близько 3 років. З ним у нього інколи виникали сварки, так як після вживання спиртного останній ставав агресивним, однак неприязних відносин вони не мали. Напередодні, тобто 16.08.2022, ОСОБА_6 прийшов до нього та вони разом вживали спиртні напої. Далі ОСОБА_6 пішов у невідомому напрямку. Через деякий час, після опівночі 17.08.2022, ОСОБА_6 прийшов повторно. Він почав вести себе агресивно гучно стукаючи по воротах. Перебуваючи на подвір`ї, біля вхідних воріт між ним та ОСОБА_6 виникла сварка, яка переросла в бійку, під час якої останній вдарив його в обличчя. Далі ОСОБА_6 схватив його за одяг та намагався наносити удари, але не зміг цього зробити та вони впали на поверхню землі. Впавши ОСОБА_6 перебував зверху його тулубу обличчям до нього, а він спиною до поверхні землі. Він намагався звільнитися та вилізти з-під ОСОБА_6 , однак не зміг цього зробити. Далі він рукою намацав камінь та взявши його наніс ОСОБА_6 удар в голову. Скільки він наніс точно ударів не пам`ятає. Від нанесеного удару ОСОБА_6 похилився і він зміг вилізти з-під нього та підвівся. Перебуваючи на землі ОСОБА_6 почав хрипіти. Він злякався та з метою привести до свідомості ОСОБА_6 , він приніс відро води та вилив його на нього. Через деякий час ОСОБА_6 припини подавати ознаки життя. Він пересвідчився, що в ОСОБА_6 відсутній пульс.

Впевнившись, що ОСОБА_6 помер, він відтягнув його труп до ями літнього туалету, куди скидали побутове сміття та кинув його туди. Коли труп ОСОБА_6 вже перебував в ямі, краї ями обвалилися та нього. Далі він на вказану яму поставив дерев`яну будівлю туалету.

Погоджується, що від нанесеного ним удару ОСОБА_6 міг отримати тілесні ушкодження від яких помер. Однак запевняє, що діяв вимушено так як захищався від ОСОБА_6 . Вважає, що загрозу йому створило те, що ОСОБА_6 своїм тілом перебував поверх нього, він не міг звільнитися і вилізти, а отже міг задихнутися.

Зранку, біля воріт, неподалік місця де вночі з ОСОБА_6 у нього виникла сварка та бійка, він знайшов мобільний телефон «Nokia» та забрав його собі. Хто власник даного телефону йому відомо не було та чи належав він ОСОБА_6 він не знав. Телефон він не включав. Через деякий час він запропонував ОСОБА_9 придбати даний телефон за продукти харчування на що той погодився і придбав йому за телефон горілку. Де, та за яких обставин він отримав даний телефен він нікому не говорив.

Крадіжку телефона заперечує, так як вважає його своєю знахідкою.

Не дивлячись на заперечення обвинуваченим обставин вчинення інкримінованих йому правопорушень, його винуватість у вчиненні правопорушень, за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що померлий ОСОБА_6 є її рідним братом, який постійно проживав з їх мамою ОСОБА_10 в с. Чаплинка. Зі слів їх мами 16.08.2022 після сварки з нею ОСОБА_6 пішов вживати спиртне у невідомому напрямку, після чого зник. Протягом 17-18.08.2022 ОСОБА_10 намагалася розшукати ОСОБА_6 у його знайомих. ОСОБА_10 розповіла, що вона відвідувала і ОСОБА_3 , який підтвердив, що ОСОБА_6 приходив до нього, але потім пішов у невідомому напрямку. При розмові з ОСОБА_10 ОСОБА_3 не мав видимих тілесних ушкоджень.

Працівникам поліції вона повідомила, що передала в користування братові ОСОБА_6 свій мобільний телефон марки «Nokia 200» синього кольору, повідомивши його ідентифікуючі дані.

На початку листопада 2022 року їй зателефонували працівники поліції та повідомили, що знайшли телефон та труп її брата ОСОБА_6 .

Після пред`явлення трупа, вона за характерними ознаками: волоссям, зростом, одягом впізнала свого брата ОСОБА_6 . Крім того, за характерними ознаками та ідентифікуючими ознаками вона впізнала мобільний телефон марки «Nokia 200», який вона передала в користування ОСОБА_6 .

При визначенні покарання ОСОБА_3 покладається на розсуд суду.

Крім показань потерпілої, винуватість ОСОБА_3 у вчинені інкримінованих йому правопорушень підтверджується показами свідків, зокрема:

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні показав, що 16.08.2022 близько 19:00 до нього зателефонував ОСОБА_12 та попросив підвести до ОСОБА_3 на що він погодився. Приїхавши власним автомобілем до місця проживання ОСОБА_6 , де він проживав зі своєю мамою, забрав його та відвіз до магазину. В магазині ОСОБА_6 придбав продукти харчування та спиртне і він відвіз його до місця проживання ОСОБА_3 де залишив, а сам поїхав додому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 знає з 2017 року. ОСОБА_3 знає як особу, що вживає спиртні напої, однак не агресивний. ОСОБА_3 працював у нього, виконуючи роботи по господарству та постійно проживав в належному йому будинку за адресою: АДРЕСА_2 . Про віднайдення трупа ОСОБА_6 в ямі для побутового сміття, він дізнався від працівників поліції.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що від мешканців села він дізнався про зникнення ОСОБА_6 . Восени ОСОБА_3 запропонував придбати у нього мобільний телефон марки «Nokia 200» на що він погодився. Придбавши в магазині ОСОБА_3 горілку, той відразу передав йому вказаний телефон. Перед передачею телефона ОСОБА_3 повідомив, що даний телефон належить йому. Через деякий час про обставини придбання даного телефона у нього поцікавилися працівники поліції, яким він все розповів і добровільно передав телефон.

Крім того судом досліджено документи, що містяться в матеріалах кримінального провадження та надані сторонами кримінального провадження з яких слідує наступне:

19.08.2022 до поліції зі служби 102 надійшло повідомлення від ОСОБА_10 про зникнення її сина ОСОБА_6 , який 3 дні тому перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння пішов з дому та до цього часу не повернувся.

Того ж дня, 19.08.2022 складено протокол прийняття заяви про зникнення особи без вісті від ОСОБА_10 з зазначенням обставин зникнення і описом прикмет зниклого ОСОБА_6 . Втому числі вказано, що зниклий користування мобільним телефоном з номером НОМЕР_1 .

20.08.2022 до ЄРДР за правовою кваліфікацією, за ч. 1 ст. 115 КК України внесено відомості про кримінальне правопорушення: 19.08.2022 від ОСОБА_10 надійшла заява про те, що 16.08.2022 її син ОСОБА_6 пішов з дому, за адресою: АДРЕСА_3 та до теперішнього часу не повернувся.

Згідно характеристики, за місцем проживання, скарги на ОСОБА_6 не надходили.

За результатами тимчасового доступу до відомостей про вхідні та вихідні дзвінки абонента мобільного телефона № НОМЕР_2 встановлено, що з вказаного телефона 17.08.2022 о 01:46:19 і 01:59:23 здійснено вихідний дзвінок на номер НОМЕР_3 .

10.11.2022 з дозволу ОСОБА_3 здійснено огляд належного йому мобільного телефона «Nokia 1280» та встановлено, що до нього поміщено сім карту мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_3 .

З дозволу власника домоволодіння ОСОБА_8 в присутності ОСОБА_3 10.11.2022 оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого встановлено, що вхід до домоволодіння здійснюється через металеві ворота. При вході на ґрунтовому покритті маються насипи каміння різної форми та розміру. Далі за вказівкою ОСОБА_3 як місце схову трупа ОСОБА_6 оглянуто яму з побутовим та будівельним сміттям під дерев`яним літнім туалетом. В даній ямі, присипаним ґрунтом та сміттям виявлено труп, яких дістали та оглянуто.

11.11.2022 потерпіла ОСОБА_7 за тілобудовою, за зростом та коротким сідим волоссям, характерним для її брата впізнала, що це труп ОСОБА_6 .

11.11.2022 у приміщенні Дніпровського районного відділення смт. Петриківка КЗ «Дніпропетровське обласне бюро СМЕ» ДОР» проведено огляд речей трупа ОСОБА_6 , а саме: шортів чоловічих брудно-сірого кольору та трусів бавовняних. Після огляду дані речі поміщено до двох окремих картонних коробок, які скріплено біркою з підписами понятих та вилучено.

За висновком судового експерта № 46/46-МГ від 23.03.2023 молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , може бути біологічною матір`ю загиблого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний № НОМЕР_4 від 11.11.2022 Дніпровського районного відділення смт. Петриківка Дніпропетровського обласного БСМЕ, з вірогідністю не менше 99,9999 %.

Згідно висновку судового експерта № 129-Е від 10.12.2022 смерть ОСОБА_6 настала від відкритої черепно-мозкової травми з переломами кісток склепіння та основи черепу, кісток лицевого черепу, що підтверджується наявністю ушкоджень та даними додаткових методів дослідження при яких виявлене їх прижиттєве утворення. Смерть ОСОБА_6 могла наступити в термін близько 3-х місяців до часу дослідження трупа в морзі. При судово-медичній експертизі виявлені ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забійні рани лівої лобної ділянки, в області обличчя, крововиливи в м`яких тканинах голови та обличчя, втиснений перелом лівої лобної кістки, уламкові переломи кісток лицевого черепу з переходом на кістки основи черепу, крововиливи в тверду мозкову оболонку.

Вищевказані ушкодження виникли прижиттєво, що підтверджується даними судово-гістологічного дослідження, за короткий проміжок часу до настання смерті.

Дані ушкодження виникли від дії тупого твердого предмету (предметів): втиснений перелом лівої лобної кістки заподіяний з великою силою (великою швидкістю дії) одним ударом тупого твердого предмета, контактуюча поверхня якого - кутоподібне ребро, з довжиною складаючих його двох близьких до прямолінійних променів не більш 29 мм і 17 мм у межах контакту; переломи кісток лицевого черепу з переходом на кістки основи черепу виникли внаслідок неменш ніж однієї механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв з великою силою (великою швидкістю дії), встановити характерологічні властивості предмету(предметів) не можливо через виражені гнильні зміни з частковим скелетуванням та дію личинок комах.

Всі виявлені ушкодження в області голови потерпілого які в своїй сукупности призвели до відкритої черепно-мозкової травми, що явилося причиною смерті, знаходяться в причинному зв`язку з її настанням і стосовно живих осіб відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент заподіяння, згідно п.2.1.3 „Правил судово- медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6.

Ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозковї травми виникли від дії тупого твердого предмету (предметів): втиснений перелом лівої лобної кістки заподіяний з великою силою (великою швидкістю дії) одним ударом тупого твердого предмета, контактуюча поверхня якого - кутоподібне ребро, з довжиною складаючих його двох близьких до прямолінійних променів не більш 29 мм і 17 мм у межах контакту; переломи кісток лицевого черепу з переходом на кістки основи черепу виникли внаслідок неменш ніж однієї механічної дії тупого твердого предмету (предметів), що діяв з великою силою (великою швидкістю дії), встановити характерологічні властивості предмету(предметів) не можливо через виражені гнильні зміни з частковим скелетуванням та дію личинок комах.

Згідно висновків судових експертів № 672 від 28.11.2022, № 672/1 від 30.11.2022, № 672/2 від 30.11.2022 в одному сліді на шортах (об`єкт №7) встановлено наявність крові людини, при серологічному дослідженні якої виявлені антигени А і Н, що не виключає можливості походження крові у зазначеному об`єкті від особи (осіб) групи крові А з ізогемаглютинінином анти-В з супутнім антигеном Н. Враховуючи результати серологічного дослідження сліду крові на шортах (об`єкт №7), не виключена можливість походження крові у зазначеному об`єкті від ОСОБА_3 , оскільки виявлені антигени А і Н властиві його груповій характеристиці крові. Також не виключена можливість домішку крові від ОСОБА_6 , оскільки його груповій характеристиці крові властивий один із виявлених антигенів, а тобто антиген Н.

14.11.2022 під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 , в присутності понятих за участі захисника ОСОБА_5 , детально пояснив та показав на місцевості обставини зустрічі з ОСОБА_6 , виникнення сварки з останнім яка переросла в бійку, обставини нанесення ОСОБА_6 ударів, в тому числі, ударів каменем в область обличчя ОСОБА_6 , як він пересвідчився в відсутності ознак життя у ОСОБА_6 і обставини приховування трупа ОСОБА_6 в ямі для побутового сміття. Крім того, під час слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_3 показав обставини обернення на свою користь мобільного телефона марки «Nokia 200» та подальшого його відчуження.

Судом ретельно досліджено фототаблицю до протоколу проведення слідчого експерименту де підозрюваний ОСОБА_3 вказав механізм нанесення ударів кулаком в обличчя потерпілого; взаєморозташування підозрюваного ОСОБА_3 і потерпілого ОСОБА_6 після падіння на ґрунт покритий камінням різної форми; механізм нанесення підозрюваним ударів кулаком в обличчя потерпілого; механізм нанесення підозрюваним ударів каменем в обличчя потерпілого.

За висновком судового експерта № 129-2-Е від 19.12.2022 враховуючи кількість, характер та локалізацію виявлених при судово-медичній експертизі трупу ушкоджень, можливо вказати, що частина ушкоджень в області голови потерпілого могла виникнути при механізмі на який вказує підозрюваний в ході проведення слідчого експерименту, оскільки останній конкретно вказує на одну механічну дію тупим твердим предметом в область голови не уточнюючи кількість спричинених механічних дій.

Згідно заяви ОСОБА_7 вона просить працівників поліції вжити заходів до пошуку мобільного телефона марки «Nokia 200» синього кольору, яким користувався її брат ОСОБА_6 .

Крім того, до заяви про залучення до провадження як потерпілою ОСОБА_7 долучила квитанцію про придбання мобільного телефону марки «Nokia 200» та упаковку до нього з відміткою про те, що даний телефон має ІМЕІ 1: НОМЕР_5 та ІМЕІ 2 : НОМЕР_6 .

З дозволу ОСОБА_9 10.11.2022 оглянуто мобільний телефон марки «Nokia 200» та встановлено, що він має ІМЕІ 1 НОМЕР_5 та ІМЕІ 2 : НОМЕР_6 , який зі слів ОСОБА_9 він придав у ОСОБА_3 .

Згідно висновку судового експерта № 3314/22 від 14.11.2022 ринкова вартість мобільного телефона марки «Nokia 200» станом на 11.11.2022 становить 350 грн.

Отже, у суду відсутні будь-які сумніви в достовірності зафіксованих в процесуальних документах, складених за результатами проведених слідчих дій фактів, оскільки вони послідовні та узгоджується між собою, отримані в порядку визначеному КПК України та без порушень основних прав і свобод закріплених в Конвенції.

При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції.

Надаючи оцінку позиції захисту слід зазначити наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом. Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Дії по зупиненню суспільно небезпечного посягання вважаються правомірними, якщо вони зумовлені потребою негайного відвернення чи припинення посягання.

Версію підсудного ОСОБА_3 про те, що спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень шляхом нанесення удару каменем в голову, зумовлене необхідною обороною так як останній своїм тілом натиснув на нього та він міг задихнутися, а тому мусив нанести удар ОСОБА_6 щоб мати можливість звільнитися і усунути існуючу загрозу, суд розцінює критично, як спосіб захисту, направлений на створення власної версії подій, і умов для уникнення відповідальності за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

Суд вважає таким, що не відповідає встановленим судом обставинам справи, висловлена в судовому засіданні версія ОСОБА_3 , що ОСОБА_6 натиснув на нього вагою свого тіла, що створило загрозу його життю та могло привести до його удушення.

Так, під час слідчого експерименту за участі захисника, ОСОБА_3 показав, що бійку розпочав потерпілий наносячи йому удари в голову, в ході бійки вони впали і він наніс удар каменем ОСОБА_6 , саме намагаючись звільнитися від тиску ваги його тіла та бажаючи підвестись, однак жодним чином не вказав про існування для нього небезпеки бути задушеним, що вказує на бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), а не відвернути небезпеку. Про саме таку мету обвинуваченого вказує те, що після того як він підвівся він декілька разів наніс ударів ногами по тулубу ОСОБА_6 в подальшому ОСОБА_3 залишив без медичної допомоги ОСОБА_6 , а пересвідчившись в смерті останнього сховав його труп з метою приховування злочину.

Крім того, вказаний обвинуваченим механізм розташування його тіла на поверхні грунту і тіла ОСОБА_6 над ним не вказує на створення реальної небезпеки для ОСОБА_3 бути задушеним вагою тіла потерпілого. Про об`єктивну відсутність такої загрози свідчить і антропомертичні дані обвинуваченого і потерпілого, вставлені в судовому засіданні.

Отже, в даному випадку не відбувалося такого посягання, яке б викликало у того, хто захищається (чи захищає), невідкладну необхідність у заподіянні тому, хто посягає, шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення чи припинення посягання.

Версія захисту про те, що мобільний телефон ОСОБА_3 знайшов, а не викрав, що суд розцінює критично, як вибіркове тлумачення обставин події заволодіння таким телефоном на користь обвинуваченого. Така версія, по-перше спростовується показами потерпілої ОСОБА_7 , яка показала, що мобільний телефон марки «Nokia 200» вона передала в користування своєму брату ОСОБА_6 , по-друге, обвинувачений достовірно знав про перебування у користуванні ОСОБА_6 мобільного телефона так як останній телефонував йому до свого приходу, по-третє, за обставин цієї справи, обвинувачений розумів, що даний мобільний телефон перебував неподалік того місця, де нещодавно у нього з ОСОБА_6 виникла бійка та в подальшому, ОСОБА_3 тривалий час утримав даний телефон, без СІМ-карти в своєму розпорядженні, про його виявлення нікого не повідомляв та реалізував його шляхом продажу як власний телефон.

Вирішуючи питання про винуватість підсудного у вчиненні інкримінованих йому злочинів суд враховує позицію ЄСПЛ щодо розуміння доведеності вини поза розумним сумнівом сформованим в рішенні «Коробов проти України», 2011 рік п. 65, де зазначено, що суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. А також в рішенні «Авшар проти Туреччини», де зазначено таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Таким чином, оцінивши всі надані сторонами докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності та достатності, кожен окремо та в їх сукупності, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, що кваліфікується, як злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України і в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, що кваліфікується, як злочин передбачений ч. 4 ст. 185 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні поза розумним сумнівом.

Невизнання обвинуваченим своєї вини, суд розцінює як усталену модель захисту від пред`явленого обвинувачення, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин.

При цьому, сторона захисту оцінює і тлумачать докази на свій лад, вибірково, спотворюючи їх зміст та відособлено від інших доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

З огляду на вищевикладене, відповідні доводи сторони захисту судом відхиляються, оскільки покладені судом в обґрунтування винуватості обвинуваченого докази є належними та допустимими, узгоджуються між собою та не містять невирішених суперечностей.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченого після вчинення злочину та позицію потерпілого щодо міри можливого покарання.

Судом встановлено та враховано, що ОСОБА_3 має середню освіту, не одружений, не має постійної роботи, інвалідом не являється, не перебуває на обліку у лікаря нарколога чи психіатра, проживає не за місцем реєстрації, за місцем проживання скарг не надходило, раніше не судимий.

При цьому відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 616 від 06.12.2022 ОСОБА_3 на хронічне психічне захворювання, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діяння не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше та виявляє в теперішній час психічні й поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Обставин, які в силу ст. 66 КК України, пом`якшують покарання підсудному, судом не встановлені.

Обставиною, яка в силу статті 67 КК України обтяжує покарання підсудному, суд враховує вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Суд враховує суспільну небезпечність вчинених ОСОБА_3 правопорушень та ступінь їх тяжкості. Так, згідно ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 121 і ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

З урахування особи обвинуваченого, обставин справи, тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 121 і ч. 4 ст. 185 КК України, в межах санкції статті закону, визначеної за вчинені кримінальні правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, звільнення підсудного від покарання чи його відбування, судом не встановлено.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання за сукупністю злочинів, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, остаточне покарання слід визначити з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Цивільний позов потерпілою не заявлено.

Суд вважає, що з метою запобігання спробам вчинення ОСОБА_3 дій направлених на переховування від суду, відносно підсудного необхідно продовжити застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти виконання останнім процесуальних обов`язків.

При визначенні початку обрахунку строку відбування покарання та зарахування попереднього ув`язнення суд враховує, що ОСОБА_3 затримано 11.11.2022 та ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 11.11.2022 йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання, рахуючи строк покарання з моменту фактичного затримання підсудного, тобто, з 11.11.2022, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема витрати пов`язані з залученням судового експерта за висновком № 3314/12 від 14.11.2022, згідно правил ст. 122 та 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись статтями 100, 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 121 і частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

-за частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України у виді 8 (вісім) років позбавлення волі;

-за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_3 визначити остаточне покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто, з 11 листопада 2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази по справі:

-додаток до висновку експерта від 24.10.2022 № СЕ-19/104-22/25596-БД за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи - 1(один) спеціальний пакет Експертної служби МВС України № 0893356; оптичний диск формату DVD-R, із відеозаписом проведеного огляду місця події від 10.11.2022; оптичний диск формату DVD - R, із відеозаписом проведеного слідчого експерименту від 14.11.2022, зберігати в матеріалах кримінального провадження № 0000243.

-футболку синтетичну, жовтого кольору із нашаруванням бруду, що належить ОСОБА_3 , яку поміщено до спец пакету № SUD 3083808; шорти чоловічі брудно-сірого кольору, труси бавовняні, які поміщено до двох окремих картонних коробок, зразки крові підозрюваного ОСОБА_3 , знищити.

-мобільний телефон марки «Nokia 200» синього кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_6 , який поміщено до спец.пакету НПУ № KIV2105208, повернути власнику ОСОБА_7 .

-мобільний телефон «Nokia 1280» чорного кольору, серійний номер: НОМЕР_7 , ІМЕІ: НОМЕР_7 , з номером телефону НОМЕР_3 , який поміщено до спец.пакету НПУ № KIV2105220 - повернути власнику ОСОБА_3 .

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи № 3314 від 14.11.2022 на суму 220 грн. (двісті двадцять грн. 00 коп.) - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1