Справа № 320/1199/19
Пр. №1-кп/333/667/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 , прокурора: ОСОБА_5 , обвинуваченого: ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого: ОСОБА_7 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та сторони захисту про зміну запобіжного заходу, відносно обвинуваченого

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мелітополя Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

заявлені в межах судового кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою колегії суддів Запорізького апеляційного суду від 05 червня 2023 р. скасований вирок Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 лютого 2022 року відносно ОСОБА_8 , яким було визнано його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Наразі здійснюється підготовче провадження у цій кримінальній справі.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , в межах даного кримінального провадження, діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зі строком дії до 15 вересня 2023 року.

В підготовчому судовому засіданні процесуальним прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ще на 60 днів, з посиланням на те, що ризики того, що ОСОБА_8 може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілу, продовжують існувати, і жоден з більш м`яких заходів не може запобігти цим ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_8 заперечував відносно задоволення клопотання прокурора та просив змінити діючий відносно нього запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого відносно задоволення клопотання заперечував, вважає його необґрунтованим та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Потерпіла в підготовче судове засідання не з`явилась, звернулась з письмовою заявою про проведення даного судового засідання за її відсутності.

Вислухав пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту з приводу заявлених клопотань, дослідивши матеріали судової кримінальної справи, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а заявлені стороною клопотання слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу..

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

За обвинувальним актом ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який кваліфікується як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за який законодавством передбачене покарання лише у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років.

Відповідно до пункту 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява № 33977/96, «…Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування або повторного вчинення злочинів. Суд визнає, що з огляду на серйозність обвинувачень, висунутих проти заявника, органи влади мали підстави вважати, що існування такого ризику було встановлено із самого початку. Однак, Суд неодноразово наголошував, що тяжкість обвинувачень сама по собі не може бути виправданням тривалих періодів запобіжного ув`язнення..».

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У обвинуваченого, який в межах цього кримінального провадження обвинувачується у вбивстві своєї дружини, наразі стійкі соціальні зв`язки відсутні: на утриманні малолітніх, неповнолітніх чи інших непрацездатних осіб немає, постійне місце проживання обвинуваченого перебуває в м. Мелітополь Запорізької області, яке наразі окуповане російською федерацією, в зв`язку з чим органи державної влади України не можуть здійснювати свої функції. До затримання обвинувачений був працевлаштований, при цьому характеристики з його місця роботи суду не надавались. Відомостей, що обвинувачений ОСОБА_8 виявляв бажання про залучення його до роботи в умовах слідчого ізолятора, в матеріалах справи відсутні. З пояснень обвинуваченого, наданих суду, вбачається, що родичів, знайомих у обвинуваченого на території підконтрольній Україні, в яких він би міг мешкати, чи які б могли організувати оренду житлового приміщення для його проживання, у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, у нього не має.

Оцінивши в сукупності характер обвинувачення, тяжкість можливого покарання за інкримінований злочин, вищевказані обставини, які характеризують обвинуваченого, колегія суддів виснує, що заявлений прокурором ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення можливого тяжкого покарання продовжує існувати, і в умовах наявності в Україні воєнного стану є досить вагомим.

Також колегія суддів, враховуючи, що потерпіла наразі судом не допитана, мешкає на підконтрольній Україні території, є своячкою обвинуваченого, а також характер обвинувачення, невизнання вини обвинуваченим у вчиненні інкримінованого злочину протягом первісного розгляду справи, вважає, що ризик незаконного впливу на потерпілу з боку обвинуваченого продовжує існувати.

З огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, колегія суддів вважає, заявлений стороною обвинувачення ризик вчинення обвинуваченим нового злочину не доведений.

Сторона захисту, заявляючи клопотання про зміну діючого запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, гарантії, які б забезпечили дотримання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігли існуючим вищевказаним ризикам, суду не зазначила. Також обвинувачений та його захисник не зазначили обґрунтованих відомостей щодо місця можливого перебування обвинуваченого під домашнім арештом (на застосуванні якого наполягав обвинувачений), щодо наявності згоди власників житлового приміщення на проживання в цьому житлі під час дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Дані обставини свідчать про необґрунтованість заявленого стороною захисту клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Враховуючи характер обвинувачення, наслідки інкримінованого обвинуваченому злочину та його суспільну небезпечність, особу обвинуваченого, відсутність обґрунтованих обставин для зміни даного запобіжного заходу, який є найефективнішим, відсутність відомостей про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, з метою запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачуваного, колегія суддів приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора.

Враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, направленого на заподіяння смерті іншій людині, колегія суддів, скориставшись правом, передбаченим ч. 4 ст. 183 КПК, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 315, 372 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт чи особисте зобов`язання, відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 днів, а саме: з 14.09.2023 року по 11.11.2023 року.

Ухвала діє до 11.11.2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

ОСОБА_3