Справа № 635/4164/23
Провадження № 1-в/635/184/2023
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вовчанськ Вовчанського району Харківської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працевлаштований, засуджений за вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 11 грудня 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 29 травня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, ч. 4 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі; вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2015 року за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 18 вересня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 4 місяці 6 днів; вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 27 квітня 2020 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі; вироком Вовчанського районного суду Харківської області від 13 липня 2020 року за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Київського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2020 року, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ст. 81 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 засуджений за вироком Київського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2020 року, який змінено ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 жовтня 2021 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70, ст. 71, ст. 81 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку покарання 06 березня 2020 року. Кінець строку покарання 06 червня 2024 року.

Адміністрація державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» звернулася до суду із поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , визначеного вироком суду на не відбутий строк посилаючись на те, що за період відбування покарання засуджений характеризується позитивно, порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, дисциплінарних стягнень не має; заохочувався шість разів; до виконання законних вимоги персоналу установи виконання покарань ставиться сумлінно, виконує їх у повному обсязі.

Прокурор в судовому засіданні проти умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_4 заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_4 неодноразово засуджений, раніше звільнявся від відбування покарання на підставі закону про амністію, умовно-достроково, але висновків не зробив, продовжив вчиняти злочини, не відшкодував матеріальну шкоду на загальну суму 27000,00 гривень та не проявляв ініціативи на її відшкодування; мав стягнення у 2020 році; не працював з жовтня 2020 року по цей час; в направленні до суду подання на засудженого комісією раніше відмовлено за ст. 81, ст. 82 КК України.

Представник державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» в судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд без його участі подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 подав суду заяву про розгляд без його участі подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд, заслухавши прокурора, розглянувши заяви представника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» та засудженого, дослідивши матеріали особової справи ОСОБА_4 приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, за даними характеристики на засудженого, ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 06 березня 2020 року; за час відбування покарання в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» порушував режим тримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності один раз, заохочень не мав. З 09 жовтня 2020 року відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)», за час відбування покарання характеризується позитивно, порушення режиму тримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягався, дисциплінарних стягнень не має; за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці рішенням дисциплінарної комісії заохочувався шість разів; питання щодо можливого застосування ст. 100, 101 КВК України було розглянуто 27 квітня 2022 року та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стає на шлях виправлення; питання щодо можливого застосування заміни не відбутої частини покарання більш м`яким згідно статті 82 Кримінального кодексу України розглянуто 25 січня 2023 року та засудженому відмовлено у застосуванні передбаченої законодавством заохочувальної норми як особі, що не стала на шлях виправлення; за вироками має відшкодування за позовами всього на загальну суму 27644 гривень, проте засуджений ініціативу у відшкодуванні позову не проявляє.

За даними довідок про працевлаштування та про заробітну плату ОСОБА_4 , засуджений за час відбування покарання в Державній установі «Темнівська виправна колонія (№100)» до оплачуваних робіт не залучався та заробітну плату у період з жовтня 2020 року до березня 2023 року не отримував.

Станом на 12 липня 2023 року ОСОБА_4 відбув 3 роки 4 місяці 05 днів фактичного строку покарання, до відбуття залишилось 10 місяців 26 днів.

Статтею 81 КК України, зокрема частинами 1 і 2 передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом вказаного кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів справи засуджений відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності та раніше неодноразово засуджений за вчинення злочинів проти власності, за весь час відбування покарання працевлаштованим не був, заробітну плату не отримував і не мав жодного заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці, раніше звільнявся від відбування покарання умовно-достроково. Вищевикладені обставини, не зважаючи, що засуджений мав шість подяк за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України, характеризується позитивно, не є цілком переконливим для суду, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Київського районного суду міста Харкова від 21 вересня 2020 року і що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, тому відсутні передбачені ст. 81 КК України підстави для застосування до ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання та суд відмовляє в задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

в задоволенні подання державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1