Провадження № 1-кс/686/6772/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2023 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали за скаргою ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області зі скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. У скарзі йдеться про те, що 10.05.2023 р. ОСОБА_3 звертався до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.365 КК України, у заяві просив внести відомості до ЄРДР по факту зловживання службовими особами органу досудового розслідування та органами прокуратури, однак, всупереч ст.214, 55 КПК України, жодної відповіді по його заяві ОСОБА_3 не отримав, його не було повідомлено про номер кримінального провадження, не вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, а тому вважає, що має місце бездіЯльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про таке правопорушення. Тому, у скарзі ОСОБА_3 просить: зобов`язати слідчого ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, який мав внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 10.05.2023 р., вчинити наступні дії: внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 , який клопотав про розгляд скарги без їх участі, а також, представник органу досудового розслідування у судове засідання не з`явились.

Згідно зі ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на вказане, враховуючи принцип диспозитивності, з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд скарги за відсутності осіб, які не з`явились, на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали скарги та надані матеріали перевірки, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Положеннями частини 1 ст.24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Із наданих матеріалів перевірки вбачається, що дійсно 15.05.2023 р. ОСОБА_3 звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Хмельницькому, з заявою, датованою 10.05.2023 р., яка відмінна від копії тієї заяви, що долучена скаржником до скарги (відсутній третій аркуш з шести долучених до скарги). У вказаній, поданій до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, заяві ОСОБА_3 , окрім посилань на нормативні акти, зазначав, що: «18.08.2022 р. він, разом з сусідами, звернувся до Хмельницького районного Управління Поліції Головного Управління НП України в Хмельницькій області заявою про вчинене кримінальне правопорушення, якою просив: прийняти, зареєструвати дану заяву про вчинення кримінального правопорушення та внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань; розпочати за цією заявою про вчинення кримінального правопорушення досудове розслідування у формі дізнання, у зв`язку із вчиненням дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, ч.3 ст.185 КК України та ч.1 ст.296 КК України. Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 12.09.2022 року (Справа № 686/18486/22) скаргу задоволено, зобов`язано уповноважену особу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, обставини якого викладені у ОСОБА_3 з сусідами заяві від 18.08.2022 року (в ЖЄО №16673 від 29.08.2022). Суд у вказаній ухвалі встановив, із змісту поданої колективної заяви від 18.08.2022 р., що у ній викладені обставини, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (останні по суті зазначили на факти умисного приниження неповнолітніх дітей, спричинення їм тілесних пошкоджень, викрадення чужого майна), що формально підпадає під ознаки кримінального правопорушення, а отже, по суті, вказана заява є заявою про злочин. Крім того, в заяві чітко вказано, за якими статями слід внести відомості в ЄРДР. Таким чином, є невиконання судового рішення з боку органу досудового розслідування. Вказана обставина, вплинула на те, що під час допиту ОСОБА_3 04.10.2022 року, дізнавач ОСОБА_5 відмовилась записувати до протоколу його покази, які стосувалась всіх обставин вчиненого правопорушення, а обмежувала запис показів виключно обставин, згідно попередньої кваліфікації ч.1 ст.125 КК України, обставини, щодо вчинення підлітками правопорушень, за ознаками ч.1 ст.296, ч.3 ст.185 КК України, не хотіла з`ясовувати, тому ОСОБА_3 був змушений подати зауваження до протоколу, де викласти свої пояснення щодо усіх обставин звернення в поліцію з заявою від 18.08.2022 р. Крім того, внаслідок невірної кваліфікації, дізнавач відмовила визнати дітей і ОСОБА_3 потерпілими, останнього законним представником потерпілих, що також є порушенням прав ОСОБА_3 , прав дітей та прав усіх заявників. Із зазначенням змісту ст.ст.220, 56 КПК України, ОСОБА_3 у заяві вказав, що дізнавачем ОСОБА_5 було порушено норми процесуального права, а саме: не залучено дітей та ОСОБА_3 потерпілими, останнього законним представником потерпілих, що також є порушенням його прав, прав дітей та прав усіх заявників, не було повідомлено та залучено до проведення слідчих дій, відмовлено в отриманні показів, які стосуються всіх обставин кримінального порушення, не бажання з`ясовувати всі обставини, а лише тільки ті, які вона визначила та вважала необхідними, записування показів до протоколу допиту, зі слів ОСОБА_3 , що не відповідають дійсності, небажання внести виправлення в протокол допиту, мотивуючи несправністю техніки, зажадання підписати протокол допиту в редакції, що не відповідав поясненням ОСОБА_3 . Крім того, дізнавач ОСОБА_5 , з`ясувавши обставини справи, що вони вимагають додаткової кваліфікації та обставини, що вона не може проводити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні за всіма статтями, які зазначені в заяві про вчинення кримінального правопорушення, так як кримінальне провадження їй не підвідомче, - не ініціювала питання про додаткову кваліфікацію та передання справи належному органу для продовження досудового розслідування, незважаючи зауваження ОСОБА_3 . Більше того, під час під час допиту ОСОБА_3 04.10.2022 року в якості свідка, він знов повідомив дізнавачу ОСОБА_5 про обставини кримінального правопорушення щодо нього та його дітей, проте, кримінальне провадження знов не розпочате, відомості до ЄРДР протягом 24 годин не внесені, про що є відповідні відомості у протоколі, проте, знову, не виконуючи свої службові обов`язки, всупереч вимогам чинного законодавства, дізнавач ОСОБА_5 до цього часу не вносить відомості до ЄРДР та не розпочинає розслідування повідомлених ОСОБА_3 фактів, не вживає заходів для внесення таких відомостей уповноваженою особою. Слідство проводиться, в супереч вимогам ст.ст. 8, 9 КПК України, однобічно, не об`єктивно і не всебічно, метою якого є не розкриття злочину та установлення істини по справі, а не притягнення конкретної особи до відповідальності за будь-яку ціну. На підставі статті 80 КПК України, за наявності підстав, дізнавач ОСОБА_5 самовідвід не заявила, хоча її дії вказують на явну зацікавленість в результатах досудового розслідування. Сам факт вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення безумовно свідчить про завдання йому шкоди (майнової та моральної), яку ОСОБА_3 оцінює в розмірі зазначеному в заяві про вчинення кримінального правопорушення та підтверджує настання тяжких наслідків для нього, про що було зазначено в заяві (повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення). На обґрунтування факту завдання йому шкоди кримінальним правопорушенням, а також розміру грошового відшкодування завданої шкоди буде надано цивільний позов в кримінальному провадженні. А тому, у відповідності до ст.55 КПК України, - вважає себе потерпілим. А отже, обов`язок прокурора залучити його до кримінального провадження, як потерпілого та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого. На етапі прийняття заяви про вчинення відносно ОСОБА_3 кримінального правопорушення слідчий, особа, що прийняла заяву про вчинене кримінальне правопорушення, не вправі приймати рішення про завдання/не завдання ОСОБА_3 шкоди кримінальним правопорушенням. Тому, у своїй заяві ОСОБА_3 вимагав: внести відомості до ЄРДР про вчинене кримінальне правопорушення по факту зловживання службовими особами органу досудового розслідування та органами прокуратури за ч.1 ст.365 КК України (перевищення влади або службових повноважень працівником правоохоронного органу) та розпочати досудове розслідування.»

Вказана, подана ОСОБА_3 заява, датована 10.05.2023 р., була зареєстрована в ТУ ДБР, у м.Хмельницькому, за №1142 зкп від 15.05.2023 р.

За результатом розгляду цієї заяви, ОСОБА_3 було скеровано лист №1142зкп/14-01-01-2658/2023 від 12.06.2023 р., за підписом керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, який фактично свідчить про той факт, що відомості до ЄРДР за поданою ОСОБА_3 заявою від 10.05.2023 р. внесені не були.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Згідно з ч.2 ст.214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається (ч.4 ст.214 КПК України).

До Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК України).

Із цими приписами Кримінального процесуального закону кореспондуються викладені у п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора № 298 від 30.06.2020 норми, згідно з якими відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4, 5 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналіз змісту положень ст. 214 КПК України свідчить, що повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Приписи ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Наведене дає підстави для висновку про те, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про кримінальне правопорушення є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За приписом ч.1 ст.11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Отже, вирішальним чинником для внесення до ЄРДР відомостей за повідомленням, є саме наявність у цьому повідомленні обставин, що свідчать про кримінальне правопорушення, а не вказана автором назва поданого документу.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2019 у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) вказав: «...положеннями ст. 3 КПК визначено, що кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується, серед іншого, закриттям кримінального провадження. Якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.....».

Отже, ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

На думку слідчого судді, у заяві ОСОБА_3 , яка надійшла до ТУ ДБР, розташованого у м.Хмельницькому, 15.05.2023 р. викладені факти, які за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, зокрема й того, яке передбачене ч.1 ст.365 КК України, оскільки ця заява не містить об`єктивних даних, які підтверджували би реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення, зокрема, не свідчить ця заява про те, що у випадках, про які повідомляв ОСОБА_3 , у діяннях дізнавача чи прокурора мало місце саме умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих їм прав чи повноважень, внаслідок яких було завдано істотну шкоду охоронюваним законом правам, інтересам ОСОБА_3 ), не містить ця заява ОСОБА_3 й конкретних фактичних даних, які б свідчили про існування обставин, що дають підстави для кваліфікації дій осіб за відповідною статтею Кримінального кодексу України. Аргументи, висловлені ОСОБА_3 , про можливе вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, фактично ґрунтуються на його власній оцінці та зводяться до незадоволення і суб`єктивної незгоди ОСОБА_3 : з визначеною дізнавачем правовою кваліфікацією під час внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_3 від 18.08.2022 р. на підставі ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12.09.2022 р. (якою не було зобов`язано уповноважених службових осіб вносити відомості до ЄРДР саме за конкретною правовою кваліфікацією кримінального правопорушення); з порядком, обсягом проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, здійсненими в його ході слідчими діями, а також не здійсненими процесуальними діями, а також із незалученням ОСОБА_3 дізнавачем ОСОБА_5 та прокурором до кримінального провадження як потерпілого. Також, слідчий суддя звертає увагу, згідно з вимогами ч.1 ст.36, ч.4 ст.40-1 КПК України, прокурор та дізнавач, здійснюючи свої повноваження, відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. І процесуальна діяльність дізнавача та прокурора, в межах їх посадової дискреції, не може бути підставою для їх кримінального переслідування. Порядок оскарження процесуальних дій, бездіяльності та рішень дізнавача та прокурора, у випадку незгоди з ними, визначений кримінально-процесуальним кодексом. До того ж, твердження ОСОБА_3 , викладене у його заяві про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, недостатнє для того, щоб розпочати досудове розслідування, адже, досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які реально свідчать саме про вчинення кримінального правопорушення.

У п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі Павлюлінець проти України (Заява № 70767/01) від 6 вересня 2005 року, суд висловив позицію, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

З огляду на викладене, представник органу досудового розслідування обґрунтовано відмовив ОСОБА_3 у внесенні відповідних відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя не вбачає підстав для внесення відомостей за заявою ОСОБА_3 до ЄРДР. Ініціювання кримінального переслідування щодо особи, за встановлених обставин, є необґрунтованим засобом кримінально-правового примусу та не відповідає приписам кримінального процесуального закону.

Враховуючи викладене, а також те, що посадовою особою Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, не була допущена бездіяльність, яка б виразилась у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, про яку йдеться у поданій ОСОБА_3 скарзі, тому у задоволенні цієї скарги слід відмовити.

Не підлягають до задоволення й вимоги скарги щодо зобов`язання відповідних посадових осіб розпочати досудове розслідування, оскільки вказані вимоги є похідними від вимоги щодо зобов`язання внесення відомостей до ЄРДР, у задоволенні якої скаржнику відмовлено. Крім того, відповідно до ст.214 КПК України, вимога щодо початку досудового розслідування мала б підлягати безумовному виконанню після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, тобто, станом на момент розгляду скарги, бездіяльності з приводу вказаних обставин допущено не було.

Керуючись ст.ст. 110, 214, 303- 307, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя