Провадження № 11-кп/4808/83/23
Категорія ст. 185 ч. 1 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у кримінальному провадженні № 0000547 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора на вирок Івано-Франківського міського суду від 11.11.2022 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , судимого 19.02.2019 року Івано-Франківським апеляційним судом за ст.122 ч.1, 296 ч.1, ч.2; 286 ч.1 ККУ до обмеження волі на 3 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 ККУ звільненого від покарання з випробуванням на 3 роки

засуджено за ст. 185 ч. 1 ККУ до покарання 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ст.71ч.1ККУ шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком остаточно призначено йому 3 роки 7 місяців обмеження волі.

Кримінальний проступок скоєно за таких обставин.

15.08.2021 року близько 10 год 30 хв ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні закладу «Пивна оселя», що знаходиться по вул. Мазепи, 177/1 у м. Івано-Франківську, таємно викрав рюкзак потерпілого ОСОБА_9 , у якому знаходився мобільний телефон «Samsung», серії «Galaxy J5 Prime», моделі «G570F/DS» вартістю 1800 грн.

В апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що вирок суду не відповідає вимогам статті 370 КПК. Крім того, при визначенні міри покарання суд вказав про часткове приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, при цьому здійснив повне приєднания такого покарання не врахувавши те, що він 2,5 роки здійснював явку до кримінально-виконавчої установи, відмічався та зразково себе поводив увесь цей час, тому вважає, що невідбута частина є меншим терміном ніж повне покарання. Суд не вказав про поглинання більшим видом покарання меншого, а вказав остаточне покарання в необгурнтованому розмірі покарання 3 роки та 2 місяців, не врахувавши тяжкості вчиненого ним проступку, не обравши меншої міри покарання. Суд не взяв до уваги усі пом`якшуючі обставини, та інші обставини, які значення для постановлення вироку. Обвинувачений зазначає, що в ході досудового розслідування він заперечував свою вину у викраденні чужого майна, вказавши, що помилково взяв не свій рюкзак, оскільки має схожий рюкзак та в той момент прийняв рюкзак потерпілого ОСОБА_9 за свій. Більше того, він нікуди з рюкзаком не ховався не тікав, а сів в автомобіль та попрямував до місця проживання на АДРЕСА_2 . Коли прибув екіпаж поліції, він повернув їм рюкзак з абсолютно усім вмістом, ще на той момент не знав та не усвідомлював, що взяв не свій а чужий рюкзак. В першому судовому засіданні в Івано-Франківському міському суді він зробив так як перед цим вказували прокурор та слідчий, керувався обіцянками „легко відбутися", йому навіть рекомендували не користуватись правовою допомогою адвоката, так як він мені нічим не допоможе. Переконує, що і суд йому не роз`яснив право на захист та наслідки визнання ним своєї вини. Крім того, вказує, що суд навіть за наявності таких обставин, що ним встановлені у вироку міг та мав право остаточно призначити обмеження волі і це 6 жодним чином не суперечило ст. 81 ч. 4 ККУ. У суду не було підстав для застосування ст. 71 ККУ, оскільки нового злочину він не вчиняв, ст. 185 ч. 1 ККУ зазначає про вчинення не злочину в проступку. Суд мав усі правові підстави для застосування ст. 75 ККУ і звільнення його від покарання з випробуванням, а не засуджувати до обмеження волі. Просить скасувати вирок суду, призначити новий розгляд у суді першої інстанції;

- прокурор стверджує, що відповідно ст. 349 ч. 3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи як немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 вину визнав повністю, погодився на розгляд кримінального провадження у порядку ст. 349 ч. 3 КПК України. При ознайомленні з матеріалами судового розгляду прослухано звукозапис судового засідання встановлено, що в судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що умислу на заволодіння чужим майном не мав, оскільки помилково взяв рюкзак потерпілого, який схожий на його власний. Таким чином, ОСОБА_7 не повністю визнав вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні та фактично оспорював обставини його вчинення. 3 урахуванням викладеного, суд безпідставно провів судовий розгляд у порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, а тому вирок підлягає скасуванню. Просить скасувати вирок через істотні процесуальні порушення і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В апеляційній інстанції:

- обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подані апеляційні скарги, просять їх задовольнити, вирок скасувати, призначити новий судовий розгляд;

- прокурор підтримав апеляційні доводи поданих апеляційних скарг, просить їх задовольнити через істотні процесуальні порушення, призначити новий судовий розгляд.

З`ясувавши обставини справи, обговоривши доводи учасників апеляційного провадження та мотиви апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають до задоволення з таких підстав.

Вирок суду відповідно до ст. 370 КПК України має бути законним, обґрунтованим й вмотивованим. Оскаржений вирок таким вимогам закону не відповідає, тому підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду.

Апеляційні доводи апелянтів про істотні процесуальні порушення в цьому кримінальному провадженні є обґрунтованими й вмотивованими.

Згідно ст. ст. 412, 415 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і призначає новий судовий розгляд через істотні процесуальні порушення, які перешкодили суду постановити законне й обґрунтоване рішення.

Такі істотні процесуальні порушення допущено у цьому провадженні, зокрема порушення обвинуваченого на захист та підстав й умов скороченого судового розгляду.

Суд розглянув справу на підставі ст. 349 КПК України за скороченим судовим процесом без дослідження доказів у провадженні.

При цьому суд у вироку навів показання обвинуваченого ОСОБА_7 про обставини правопорушення, яке лягло в основу його обвинувачення. Але суд не звернув увагу на те, що в цих показаннях він фактично заперечив свою вину, ствердивши, що помилково взяв рюкзак, який був такий же як його. Крім того, він вказує, що після переконання про свою помилку, він зразу повернув його назад, тому вважає, що він не вчиняв крадіжки.

Суд не досліджував докази у справі, але у вироку послався на висновок експерта про ціну викраденого майна, що слід визнати недопустимим.

Колегія суддів погоджується з доводами захисника про те, що його підзахисному в суді першої інстанції не було належно роз`яснено право на правову допомогу адвоката, що слід вважати істотним порушенням його права на захист.

За таких обставин вирок суду не може залишатися в силі, він підлягає скасуванню через вказані істотні процесуальні порушення з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід врахувати вказане, провести належний судовий розгляд справи і постановити законне, обґрунтоване й вмотивоване рішення.

Керуючись ст.ст. 405, 415, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та прокурора задовольнити, вирок Івано-Франківського міського суду від 11.11.2022 року щодо нього скасувати, призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4