ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 235/2333/19 Номер провадження 11-кп/814/1969/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора засудженого захисника представника установи виконання покарань ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено подання в.о. начальника Державної установи «Машівська виправна колонія (№9)» ОСОБА_11 про умовно-дострокове звільнення засудженого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Самідхан Масалинського району Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, одруженого, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засудженого 25 вересня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

Ухвалене рішення місцевий суд мотивував тим, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування основного покарання умовно-достроково.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01.05.2023 та винести нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» та спостережної комісії Полтавської РДА про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 .

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що засуджений не працював, а залучався до виконання безоплатних робіт, пов`язаних із благоустроєм установи.

Вказує, що ОСОБА_7 мав 6 заохочень, однак наявність вищевказаних заохочень не свідчить про позитивні зміни у поведінці засудженого, оскільки під час відбування покарання має стягнення, які за власною ініціативою оскаржив в судовому порядку, безпосередньо перед настанням права на умовно-дострокове звільнення.

Звертає увагу, що засудженим не вжито заходів для усунення заподіяної шкоди потерпілим, що свідчить про відсутність сумлінної поведінки у діях ОСОБА_7 , а має намір набути формальне право на умовно-дострокове звільнення.

Захисник ОСОБА_12 подав до апеляційного суду заперечення, в якому зазначає, що засуджений при наявності виконавчого листа не був працевлаштований не з його вини, а в зв`язку з відсутністю роботи.

Стверджує, що засуджений сплатив до початку війни потерпілому 5 300 грн., але після окупації м.Бердянськ, відшкодування ним не проводилися, в зв`язку з відсутністю зв`язку з потерпілим, в той же час на користь держави сплачено процесуальні витрати у сумі 15 006,00 грн.

Вважає рішення суду законним, обгрунтованим, вмотивованим.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку прокурора, на підтримання доводів апеляційної скарги, думку засудженого та захисника проти задоволення апеляційної скарги, думку представника установи виконання покарань, перевірила матеріали судового провадження й особової справи, обговорила доводи апеляційної скарги і заперечення на апеляційну скаргу та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Цих вимог місцевим судом не було дотримано, оскільки п.п.1, 2, 17 Постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" визначено, що умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання має сприяти досягненню мети, передбаченої ст.50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових злочинів. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

За змістом ст.6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються у його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого у соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до: самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Окрім того, відповідно до ст.9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_7 вбачається, що останній засуджений 25 вересня 2019 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ч.3 ст.286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 6 (шість) місяців, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання у виді позбавлення волі обчислюється з 16.12.2018, кінець строку відбування покарання 16.06.2025, а половина строку призначеного покарання минула 16.03.2022.

Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній в місцях позбавлення волі знаходиться з 16.12.2018. Під час перебування в державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№6)» характеризувався посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» три рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, за що мав стягнення, одне з яких знято, інші погашені у встановленому законом порядку. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.12.2022 стягнення від 13.08.2020, 26.01.2021 та 11.02.2021 визнані протиправними та були скасовані. Адміністрацією установи не заохочувався. Рішенням комісії Південно-Східного міжрегіонального управління від 16.06.2020 для подальшого відбування покарання визначено колонію мінімального рівня безпеки з полегшеними умовами тримання. З 05.05.2021 відбуває покарання в державній установі «Машівська виправна колонія (№9)». За час відбування покарання в установі характеризується позитивно, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, за що має сім заохочень. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. До виконання робіт по благоустрою установи виконання покарань відноситься з розумною ініціативою. В установі офіційно не працевлаштований, але безоплатно виконує роботи по благоустрою установи. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки. Приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі. Відповідно до ст. 123 КВК України приймав активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», програми реалізовані в повній мірі. Відповідно до ст. 126 КВК України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок шляхом самоосвіти. Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними, шляхом телефонних розмов та побачень, отримує від них посилки та передачі. На комісії установи по заміні покарання більш м`яким покаранням відповідно до ст. 82 КК України від 20.05.2021 відмовлено в застосуванні даної пільги, як такому, що не став на шлях виправлення. Має виконавчі листи на загальну суму позову 378 997,60 грн., з них відшкодовано достроково 5300 грн., заборгованість за виконавчими листами 373 697,60 грн.

За вироком Красноармійського міського суду Донецької області від 25.09.2019 вину у вчиненому злочині визнав, міру покарання вважає справедливою.

Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01.05.2023 задоволено подання в.о. ДУ «Машівська виправна колонія (№9)» про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 .

Та колегія з суддів з цим рішення не погоджується, та вважає, що є відсутніми підстави для висновку про досягнення засудженим необхідного ступеню виправлення, що підтверджувало би доцільність звільнення його умовно-достроково від відбування покарання.

Так, необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, яка полягає в тому, що засуджений виправився та в подальшому немає необхідності у відбуванні покарання. У даному випадку, хоча відбутий ОСОБА_7 строк покарання й узгоджується з вимогами КК України, проте наразі застосування положень ст.81 КК України щодо засудженого є передчасним і невиправданим з точки зору дотримання вимог загальної та особливої превенції. Матеріали судового провадження, особової справи не підтверджують те, що мета покарання, яка насамперед полягає у виправленні засудженого, а також запобіганні вчиненню нових кримінальних правопорушень, наразі досягнута, тобто у більш короткий строк, ніж встановлено вироком суду.

За таких обставин, місцевий суд, дослідивши обставини провадження, дійшов помилкового висновку про задоволенння подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Вказані факти як окремо кожний так і в сукупності свідчать про нестабільну поведінку засудженого і не дають підстав прийти до висновку, що він довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Сам по собі факт відбуття певного строку покарання, не є виключними підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого.

Таким чином, аналізуючи наведене, можливо дійти висновку, що поведінка засудженого не була сумлінною протягом всього строку відбування покарання та змінилася на краще в період, що передував зверненню з поданням до суду.

Також врахуванню підлягає і те, що засуджений має виконавчі листи на суму 378 997, 60 грн., достроково погашено позов в сумі 5 300 грн, а заборгованість за позовом становить 373 697,60. Колегія суддів бере до уваги, що засуджений не був працевлаштований в ДУ «Машівська виправна колонія (№9)», в зв`язку з відсутністю виробництва та звертає увагу, що засуджений не був працевлаштований і в ДУ «Дніпровська виправна колоні (№89)», тобто засудженим не було вжито заходів для усунення заподіяної шкоди потерпілим.

Таким чином, колегія суддів приходитись до висновку, що матеріалами особової справи у повній мірі не доведено дотримання усіх умов передбачених законодавством, необхідних для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання особи, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню із постановленням нової ухвали якою в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 травня 2023 року щодо засудженого ОСОБА_7 скасувати.

Ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання в.о. начальника ДУ "Машівська виправна колонія (№9)" ОСОБА_11 про застосування умовно-дострокового звільнення відносно засудженого ОСОБА_7 за вироком Красноармійського міського суду Донецької області від 25 вересня 2019 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4