ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 636/499/19 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1009/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.187 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000291 від 06.03.2019, за частиною 2 статті 187 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 21.08.2023.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на нічний домашній арешт.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений вказує на те, що посилання прокурора на існування ризиків, передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України є необґрунтованими, оскільки він не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідків, оскільки вони були допитані судом. Також обвинувачений зазначає, що не може чинити вплив на потерпілу, оскільки вона перебуває за кордоном, а він не має змоги виїхати за кордон у зв`язку з воєнним станом та відсутністю закордонного паспорту.

Апелянт посилається на наявність у нього дитини та вказує, що суд не повинен був враховувати відсутність у нього роботи, оскільки він після закінчення проходження служби в армії, не встиг влаштуватись на роботу, однак проходив стажування в компанії «Чугуївські комп`ютерні зв`язки».

Обвинувачений звертає увагу на тривалий термін перебування його під вартою, а саме 4 роки та 2 місяці та необхідність зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на нічний домашній арешт для того, щоб він мав змогу забезпечувати свою дитину.

Апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 не містить клопотання щодо апеляційного розгляду за його участі.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце апеляційного розгляду, прокурор в судове засідання не прибув та не повідомив про причини свого неприбуття.

Відповідно до статтей 405, 422-1 КПК України вищевказане не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків, його репутацію та майновий стан вважав, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченими частиною 1 статті 177 КПК України, які продовжують існувати на час розгляду клопотання.

З огляду на те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 вчинено проти життя та здоров`я особи, суд не визначає обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог статті 196 КПК України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчиненне кримінальне правопорушення, може вдатися до відповідних дій.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій) вчинений за попередньою змовою групою осіб за яке, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років з конфіскацією майна, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому обвинувачується, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також до неналежного дотримання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків.

Колегія суддів, оцінюючи сукупність обставин, погоджується з висновком суду першої інстанції, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є недоцільним та вважає, що порядок розгляду судом першої інстанції клопотання про продовження запобіжного заходу відповідає вимогам статті 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції враховані положення статей 177, 178 КПК України, дані про особу, перевірені матеріали про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим.

За таких обставин, доводи обвинуваченого щодо відсутності та недоведеності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.

Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинуваченого щодо не доведеності ризиків та не підтвердження їх існування, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує апеляційні доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується.

Суд апеляційної інстанції вважає, що на час проведення апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не втратили свою актуальність, а суспільний інтерес, внаслідок висунутого йому обвинувачення, об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 .

Разом з цим, суд апеляційної інстанції вважає слушними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо тривалого перебування його під, та звертає увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду кримінального провадження, за яким обвинувачений тривалий час перебуває під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Чугуївського міського суду Харківської області від 23 червня 2023 року - залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: