ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2444/23 Справа № 205/480/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року було відмовлено у задоволенні подання адміністрації виправної установи про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , оскільки ознайомившись із матеріалами особової справи засудженого за час відбування ним покарання, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою не довів виправлення, а тому застосування до нього вимог ст. 81 КК України буде передчасним.

Як було встановлено судом, ОСОБА_8 засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі. Станом на 24 березня 2023 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання.

ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, при цьому одного разу вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінював, і вчинив умисний тяжкий злочин, за який на даний час і відбуває покарання.

З характеристики та матеріалів особової справи на ОСОБА_8 слідує, що за час відбування покарання останній характеризується задовільно, працевлаштований на виробництві установи, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 2 дисциплінарних стягнення і лише 3 дисциплінарних заохочення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Засуджений в своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року скасувати та постановити нову, якою умовно-достроково звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання, мотивуючи такі вимоги тим, що за час відбування покарання він характеризується добре, має зразкову поведінку, сумлінно ставиться до праці, підтримує соціальні зв`язки з рідними, у відношенні до інших засуджених не конфліктний, вину у вчиненому усвідомив та глибоко розкаюється.

Позиції учасників судового провадження.

Засуджений свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Захисник засудженого підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою звільнити ОСОБА_8 умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги засудженого заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив ухвалу суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, дослідженої судом першої інстанції, ОСОБА_8 засуджений вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 червня 2018 року за ч. 1 ст. 121 КК України до 6 років позбавлення волі. Станом на 24 березня 2023 року засуджений відбув більше 2/3 строку покарання. З характеристики відносно ОСОБА_8 слідує, що за час відбування покарання останній характеризується задовільно, працевлаштований на виробництві установи, за весь період відбування покарання у виді позбавлення волі мав 2 дисциплінарних стягнення і лише 3 дисциплінарних заохочення.

Ознайомившись із вище встановленими обставинами, колегія суддів дійшла висновку про те, що засуджений не довів досягнення ним мети покарання, усвідомлення протиправності своїх дій, і як наслідок сумлінною поведінкою не довів свого виправлення, а тому підстав для застосування ст. 81 КК України, суд апеляційної інстанції не вбачає. Також, судом приймається до уваги, що засуджений ОСОБА_8 раніше був неодноразово судимий за умисні тяжкі і середньої тяжкості злочини, при цьому одного разу вже звільнявся умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі, тобто, держава вже надавала засудженому можливість достроково звільнитись від відбування покарання та соціально адаптуватись як законослухняний громадянин, однак належних висновків для себе засуджений не зробив, свою правову поведінку і відношення до суспільства не змінив, наслідком чого є вчинення умисного тяжкого злочину, за який на даний час і відбуває покарання. Положення ст. 81 КК України хоча і не містять в собі обмежень щодо застосування її до осіб, які в минулому вже звільнялись умовно-достроково від відбування покарання, проте дана обставина свідчить про загальну характеристику засудженого, його ставлення до наданої йому можливості раніше повернутися до життя у суспільстві і про висновки, які ним зроблені за час відбування попередніх покарань, а також, його ставлення до девіантної поведінки і вчинення нових злочинів.

При цьому, колегія суддів суддів враховує, що за весь час відбування покарання у виправній установі, засуджений має лише 3 заохочення, що свідчить про його пасивну поведінку, відсутність інтересу до саморозвитку та небажання досягнути мети виправлення. Наявність дисциплінарних стягнень, в свою чергу, свідчить про порушення режиму виправної установи, що ставить під сумнів сумлінну поведінку засудженого, на яку він вказує в своїй апеляційній скарзі.

Тож, з огляду на вище наведене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та застосування до нього вимог ст. 81 КК України.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 409, 419 КПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2023 року, якою було відмовлено в умовно-достроковому звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4