Провадження № 1-кс/761/9547/2023
У Х В А Л А

Іменем України

01 травня 2023 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002279 від 19.08.2022

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що в провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002279 від 19.08.2022 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого

ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи у володінні підроблений договір дарування квартири № 591 від 22.03.2011, посвідчений нібито приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 , звернувся до приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 , з метою реєстрації за собою права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У ході розгляду заяви ОСОБА_4 , державним реєстратором прийнято рішення про його задоволення та останнім зареєстровано право власність на квартиру за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У подальшому, 26.12.2022 року приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_7 посвідчено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який був укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , за реєстровим № 198 від 26.12.2022. Відповідно до якого ОСОБА_4 (Продавець) передав, а ОСОБА_8 (Покупець) прийняв у власність квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,4 кв.м.

Згідно отриманих матеріалів, які містяться у Державному реєстрі речових прав встановлено, що ОСОБА_4 вказана квартира належала на підставі договору дарування квартири № 591 від 22.03.2011 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 .

Одночасно з цим, встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка відповідно до актового запису про смерть № 3053 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Допитана в процесуальному статусі свідка приватний нотаріус КМНО ОСОБА_6 , показала, що приблизно 21.06.2022 за місцем здійснення її діяльності, звернувся ОСОБА_4 , з метою отримання консультації щодо реєстрації права власності на об`єкт нерухомості (квартиру). Після консультації ОСОБА_4 , попросив щоб остання замовила та отримала довідку в БТІ м. Києва, а всі інші документи, які є підставою реєстрації права власності він надасть особисто.

28.06.2022 з ОСОБА_4 надав необхідний пакет документів, а саме: оригінал договору дарування квартири № 591 від 22.03.2011 року посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 , технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України, які було перевірено у встановленому законом порядку. Перевіривши оригінали вказаних документів, ОСОБА_6 було сформовано заяву про державну реєстрацію та надано ОСОБА_4 для ознайомлення та підпису. Через п`ять днів після вчинення реєстрації права власності, особисто ОСОБА_4 надано витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

10.01.2023 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_10 , проведено огляд приміщення під`їзду АДРЕСА_2 . В ході проведення огляду встановлено, що квартира АДРЕСА_3 . На зазначеному поверсі наявні квартири АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 . Квартира АДРЕСА_7 опечатана печаткою «Для пакетів» Печерського УП ГУНП у м. Києві та скріплено підписами понятих та слідчого.

Допитана в процесуальному статусі свідка ОСОБА_11 , показала, що з 1974 року проживає в квартирі АДРЕСА_8 . Квартира знаходиться на 12-му поверсі першого під`їзду зазначеного будинку. Навпроти знаходиться квартира АДРЕСА_7 , в якій мешкала ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З ОСОБА_9 підтримувала дружні стосунки, неодноразово відвідувала останню. До моменту смерті ОСОБА_9 , проживала в належній їй квартирі АДРЕСА_1 - одна. Жодних інших мешканців з останньою не проживало. Так, у 2019 році остання померла та на місце було викликано працівників поліції, які після проведення слідчих дій опечатали печаткою вхідні двері до приміщення квартири АДРЕСА_7 .

14 квітня 2023 року згідно висновку судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19/111-23/18658-ПЧ підпис в графі «ПІДПИСИ 1. ______ ОСОБА_9 », в оригіналі договору дарування квартири від 22.03.2011 серії ВРВ № 135537, за реєстровим номером 591, посвідчений приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_5 - виконаний не ОСОБА_9 , а іншою особою.

Таким чином, під час досудового розслідування по кримінальному провадженні встановлено, що на підставі підроблених документів невстановлені особи шахрайським шляхом набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

14 квітня 2023 року квартира АДРЕСА_1 , визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0002279.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухому майно квартира АДРЕСА_1 зареєстрована за ОСОБА_8 (ІПН НОМЕР_1 ).

На даний час, в ході проведення досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на майно, а саме: на квартиру АДРЕСА_1 , з метою збереження речового доказу, а також недопущення її реалізації на користь третіх осіб.

Прокурор просив проводити розгляд клопотання без його участі, та без участі власника майна.

Слідчий суддя вважає за необхідне здійснити розгляд клопотання в закритому судовому засіданні без участі власника майна, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні прокурора майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , із забороною будь-яким реєстраторам, реєстраційним службам чи державним реєстраторам, нотаріусам та іншими особам, які мають реєстраційні повноваження, вчиняти будь-які дії щодо реєстрації, видачі будь-яких правовстановлюючих документів, спрямовані на реєстрацію зміну власника нерухомого майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника та/або слідчого у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1