Справа № 727/6827/22
Провадження № 1-кп/727/26/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

за участю обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

за участю захисника обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці кримінальне провадження № 0000429 від 14.05.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Колибаївка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянина України, українця, одруженого, який має на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , освіта професійно-технічна, солдата контрактної служби військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий:

1) 26.04.2016 Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт;

2) 19.08.2021 Кам`янець-Подільським міським судом Хмельницької області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185. ч. 2 ст. 389, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців 8 днів позбавлення волі, повністю відбув 19 серпня 2021 року;

3) 09.02.2023 Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України до 6 місяців арешту;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01.10.2018 № 202 солдата ОСОБА_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 01.10.2018 № 102-РС на посаду номера обслуги кулеметного взводу 3 механізованого батальйону, з 01.10.2018 зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Відповідно до витягу із наказу командира НОМЕР_2 окремої механізованої бригади (по особовому складу) від 10.01.2019 № 3-PC солдата ОСОБА_4 номера обслуги кулеметного взводу механізованого батальйону бригади увільнено від займаної посади та призначено оператором протитанкового відділення протитанкового взводу механізованого батальйону бригади.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.09.2019 № 193 ОСОБА_4 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18.09.2019 №144-РС, зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині АДРЕСА_1 ) № 123 від 05.06.2020, солдата ОСОБА_4 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , колишнього оператора протитанкового відділення протитанкового взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який самовільно залишив військову частину 29.08.2019, увільненого від займаної посади, та якому призупинено військову службу, дію контракту про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 05.06.2020 №104-РС, призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсій та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення та виключено зі всіх видів забезпечення з 10.01.2020.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за контрактом про проходження громадянами України військової служби в Збройних Силах України ОСОБА_4 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно з ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Натомість, військовослужбовець ОСОБА_4 , в порушення вказаних нормативно-правових актів, через власну недисциплінованість, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

24.02.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, відповідно до якого з 05 год. ЗО хвилин 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строком на ЗО діб. Цього ж дня Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який набрав чинності 24.02.2022.

14.03.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин.

26.03.2022 року строком на 30 діб 15.03.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 18.03.2022.

18.04.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №259/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин.

25.04.2022 року строком на 30 діб. 21.04.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 22.04.2022.

17.05.2022 Президент України видав Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №341/2022, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин.

25.05.2022строком на 90 діб, тобто до 23.08.2022. 22.05.2022 Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 23.05.2022.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в період з 24.02.2022 і по теперішній час на території України діє воєнний стан і солдат ОСОБА_4 вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення в умовах воєнного стану.

Епізод № 1.

ОСОБА_4 28 квітня 2022 року близько о 18 години 30 хвилин правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що він працював різноробочим у потерпілого та, будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться шліфувальна машинка марки «Makita», моделі «9910», прийняв рішення про її таємне викрадення.

Після чого, ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю потерпілого та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із підлоги вищевказаного підсобного приміщення шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «9910», із серійним номером/ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 1817 гривень, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого помістивши вказане майно у свій портфель та, утримуючи його при собі, покинув вказане домоволодіння та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1817 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Епізод № 2.

05 травня 2022 року близько о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що він працював різноробочим у потерпілого та, будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться електро-лобзик марки «Makita», моделі «4329», прийняв рішення про його таємне викрадення.

Після чого, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, реалізовуючи свій злочинний умисел, який направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю потерпілого та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із підлоги вищевказаного підсобного приміщення електро- лобзик марки «Makita», моделі «4329», із серійним номером/ІМЕІ НОМЕР_4, вартістю 1650 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого, помістивши вказане майно у свій портфель, та, утримуючи його при собі, покинув вказане домоволодіння та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 1650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Він дійсно 28 квітня 2022 року близько о 18 годині 30 хвилин правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що він працював різноробочим у потерпілого та, будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться шліфувальна машинка марки «Makita», моделі «9910», прийняв рішення про її таємне викрадення. Після чого здав її до ломбарду. Також, 05 травня 2022 року близько о 18 годині 30 хвилин він, правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що він працював різноробочим у потерпілого та, будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться електро-лобзик марки «Makita», моделі «4329», прийняв рішення про його таємне викрадення, який потім здав в ломбард. Матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував. Позовні вимоги визнав частково.

Потерпілий ОСОБА_9 до суду не з`явився, надав письмову заяву, в якій просив розглянути кримінальне провадження щодо обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України у його відсутність та зазначив, що завдана йому шкода не відшкодована. Цивільний позов підтримує та просить стягнути з ОСОБА_4 на його користь матеріальні збитки у сумі 3467 гривень 00 копійок, моральну шкоду у розмірі 2000 гривень та судові витрати на правничу допомогу у сумі 2500 гривень. Щодо призначення покарання ОСОБА_4 віднести на розсуд суду.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою провину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає дослідження доказів у судовому засіданні недоцільним. Обвинувачений та захисник проти даного рішення суду не заперечували.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду № 1 та епізоду № 2 у таємному викраданні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, доведена повністю, а його дії правильно кваліфіковані по епізоду № 1 за ч. 4 ст. 185 КК України, по епізоду № 2 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, який належать до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем несення служби характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення маючи непогашену та незняту судимість, зокрема, за аналогічні злочини проти власності.

Згідно з досудовою доповіддю органу з питань пробації про обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без обмеження або позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб).

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття.

Відповідно до обвинувального акта другою обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначено активне сприяння розкриттю злочину.

Проте, суд не визнає вказану обставину такою, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченого, оскільки під час розгляду справи суду не надано доказів на підтвердження надання обвинуваченим добровільної допомоги слідству.

Суд зазначає, що активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним. Отже, визнання обвинуваченим своєї вини та надання правдивих показань ще не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2019 року у справі № 674/1608/17 та від 07 квітня 2021 року у справі № 263/15605/17.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не вбачає.

Ураховуючи викладені вище обставини по справі, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, завдану матеріальну шкоду потерпілому не відшкодував, обставину, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням загальних засад призначення покарання, зокрема законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Судом встановлено, що ці злочини вчинені обвинуваченим до ухвалення вироку Кам`янець-Подільським міськрайонним судом Хмельницької області від 09.02.2023 за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, яким ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 358 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання на строк два роки за ч. 3 ст. 358 КК України, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеного попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців і вісім днів.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України зараховано ОСОБА_4 в строк відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк три роки шість місяців і вісім днів повністю відбуте покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 серпня 2021 року, та вважати ОСОБА_4 таким, що повністю відбув призначене судом зазначене покарання.

За ч. 4 ст. 358 КК України ОСОБА_4 засуджений до покарання у виді арешту на строк шість місяців.

Тому, суд вважає, що призначати покарання обвинуваченому ОСОБА_4 слід за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Підстав для застосування положень ст. 69, 69-1, 75 КК України судом не встановлено.

Суд зауважує, що приписи ч. 1 ст. 69 КК України, надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Судом враховано визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , щире розкаяння, вік, стану здоров`я, характеристики, соціальні зв`язки, однак ці обставини не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Окрім цього, суд звертає увагу і на те, що викрадене майно, яким заволодів обвинувачений, було повернуто потерпілому ОСОБА_9 працівниками поліції, а не внаслідок добровільного волевиявлення ОСОБА_4 .

Дані обставини на думку суду свідчать про ступінь суспільної небезпеки обвинуваченого та його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи вищезазначене, позицію сторони захисту про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст. 69 КК України є безпідставним, а тому підстав призначити покарання ОСОБА_4 із застосування ст. 69 КК України, суд не вбачає.

На переконання суду, таке покарання відповідатиме меті його призначення, буде достатньою мірою відповідальності з метою виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18.05.2023 під час судового розгляду кримінального провадження продовжений строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до 16 липня 2023 року включно.

Оскільки судом прийнято рішення про визнання ОСОБА_4 винуватим та призначення йому покарання у виді позбавлення волі, суд вважає за необхідне, без відповідного клопотання учасників судового провадження, запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Таке рішення, на думку суду, відповідатиме пункту «а» параграфу 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом, адже тримання під вартою на підставі вироку суду фактично здійснюється для забезпечення його виконання, а тому немає потреби аналізувати питання, необхідні для тримання під вартою до ухвалення вироку.

Розглядаючи заявлений цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 55 КПК України ОСОБА_9 (надалі - позивач) визнано потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно- небезпечне діяння.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 28.04.2022 року близько о 18 годині 30 хвилин правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , яке належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що він працював різноробочим у потерпілого та будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться шліфувальна машинка марки «Makita», моделі «9910», прийняв рішення про її таємне викрадення. Усвідомлюючи, що на території України введено воєнний стан, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю потерпілого та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із підлоги вищевказаного підсобного приміщення шліфувальну машинку марки «Makita», моделі «9910», із серійним номером/ІМЕІ НОМЕР_3 , вартістю 1817 гривень, яка належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого помістивши вказане майно у свій портфель та, утримуючи його при собі, покинув вказане домоволодіння та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Крім цього, 05.05.2022 близько о 18 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи у підсобному приміщенні, яке знаходиться на території домогосподарства АДРЕСА_4 , належить ОСОБА_9 , та до якого він мав вільний доступ, у зв`язку із тим, що працював різноробочим у потерпілого та, будучи обізнаним, що у вказаному приміщенні знаходиться електро-лобзик марки «Makita», моделі «4329», прийняв рішення про його таємне викрадення, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, скориставшись відсутністю потерпілого та впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав із підлоги вищевказаного підсобного приміщення електро - лобзик марки «Makita», моделі «4329», із серійним номером/ІМЕІ НОМЕР_4, вартістю 1650 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_9 , після чого помістивши вказане майно у свій портфель та, утримуючи його при собі, покинув вказане домоволодіння та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Всього в результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 3467 грн. 00 коп.

Станом на дату подання позовної заяви відповідачем (обвинуваченим) не відшкодував матеріальну шкоду потерпілому.

За правилами ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній особі, потерпілій від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Як вбачається з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завд неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст. 22 Цивільного кодексу України передбачено, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є: 1) втрати, особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби і право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі.

Крім цього внаслідок неправомірного суспільно-небезпечного діяння обвинуваченою (відповідача) потерпілому заподіяно немайнові втрати, спричиненні моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни в житті потерпілого постійні відвідування слідчого, судових засідань, щоденні думки та спогади про наслідки події, негативні переживання, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, обурення, яке викликає ставленням обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення.

Внаслідок скоєного кримінального правопорушення були порушені актуальні життєві плани погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів.

Отже, з урахуванням викладеного, глибини перенесених моральних страждань та тих страждань, потерпілий - позивач оцінює величину завданої йому моральної шкоди у 2000 гривень (дві тисяч гривень).

Згідно з ч. 1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа мас право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділові репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до статі 1167 ЦК України, моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнана у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У п. 3. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивачем понесені витрати на правову допомогу щодо складання позовної заяви, яка складає 2500 (дві тисяча п`ятсот) гривень.

Просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальні збитки в сумі 3467 гри. 00 коп.; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди 2000 гривень; стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 судові витрати 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, пов`язані з наданням правової допомоги.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приймає визнання обвинуваченим цивільного позову про відшкодування матеріальної шкоди в обсязі її доведення належними доказами.

Виходячи з вимог п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, згідно з яким у кримінальному провадженні підлягають доказуванню вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, суд вважає вимоги потерпілого ОСОБА_9 підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_4 йому було завдано матеріальну шкоду на загальну суму 3467 грн., що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Таким чином, в ході судового розгляду знайшла своє підтвердження сума матеріальної шкоди, заявлена до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 у розмірі 3467 грн., оскільки така сума підтверджена належними доказами в розумінні ст. 76 - 80 ЦПК України, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Разом з тим, згідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода може відшкодовуватись грішми.

Із систематичного аналізу норм закону випливає, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством та судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, у порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_9 під час і після вчинення кримінального правопорушення щодо нього, зазнав фізичних і душевних страждань, що виразились у тривалому переживанні, порушенні нормального та сталого режиму життєдіяльності викликаних вказаними подіями та розладом здоров`я.

З урахуванням фактичних обставин справи та матеріалів провадження, вбачається причинний зв`язок між заподіяною потерпілому моральною шкодою та протиправними діями обвинуваченого.

Отже, суд з урахуванням вимог ст. 23 ЦК України, а також роз`яснення, які містяться в п. п. 4, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. (з наступними змінами) визначає розмір відшкодування потерпілому моральної шкоди, яка підлягає стягненню із обвинуваченого на користь потерпілого в сумі 2000 грн. Саме такий розмір буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також, відповідно до ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як встановлено в судовому засіданні потерпілим ОСОБА_9 заявлено також вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн., яка документально підтверджена, а саме: актом виконаних робіт від 30.09.2022 року та квитанцією від 29.07.2022 щодо сплати 2500 гривень ОСОБА_10 за угодою про надання правової допомоги у кримінальному провадженні від 27.09.2022.

Тому, суд вважає, що розмір наданої правової допомоги підлягає стягненню в розмірі 2500 грн., розмір яких визнає і обвинувачений.

Долю речових доказів по справі слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на проведення експертиз підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді 6 (шести) місяців арешту, більш суворим, призначеним цим вироком у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, остаточно ОСОБА_4 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

У строк відбування покарання зарахувати строк відбутого ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09.02.2023, а саме: в період з 13.01.2023 по 08.02.2023 та з 09.02.2023 до дня ухвалення цього вироку, а також з 03.07.2023 до дня набрання цим вироком законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України з такого розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді тримання під вартою.

Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину та витрат на правову допомогу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду у розмірі 3467 (три тисячі чотириста шістдесят сім) гривень 00 копійок, моральну шкоду в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень.

Речові докази по справі:

- договір про надання фінансового кредиту та заставу майна №241 від 29.04.2022 на громадянку ОСОБА_11 щодо отримання кредиту в заставне майно шліф машинка ленточна «Makita 9910», серіїний номер/IMEI НОМЕР_3 та договір про надання фінансового кредиту та заставу майна №259 від 06.05.2022 на громадянку ОСОБА_11 щодо отримання кредиту в заставне майно лобзик електричний «Makita 4329», серіїний номер/IMEI НОМЕР_5 - залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000429 від 14.05.2022;

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи у сумі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Чернівецького апеляційного суду через Шевченкіський районний суд м. Чернівці протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому, захиснику, потерпілому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1