Справа № 276/449/23
Провадження по справі№ 1-кп/276/67/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Володарсько-Волинського районного суду кримінальне провадження № 0000021 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Фасова Володарсько-Волинського району Житомирської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ :

20.01.2023 близько 22 год 51 хв водій ОСОБА_5 , в порушення вимог пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керував автомобілем марки «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухався ним по під`їзній дорозі із с. Рудня-Фасова в напрямку с. Копанівка Житомирського району Житомирської області.

У вказаний день та час, проїжджаючи ділянку із заокругленням під`їзної дороги поблизу с. Копанівка Житомирського району Житомирської області, водій ОСОБА_5 , порушуючи вимоги пунктів 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд за межі дороги в лівий кювет з подальшим зіткненням із деревом, після чого автомобіль припинив рух.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «ВАЗ - 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 отримав закритий перелом правої плечової кістки, що утворився від дії тупого твердого предмету та відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 б) та 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001, перебуває у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної події та її наслідками спричиненням потерпілому ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесного ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення та пояснив, що 20 січня 2023 року спочатку ремонтував свій автомобіль «ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а потім близько 22 години спробував на ньому проїхати, проїжджаючи повз будинок сина у с. Рудня-Фасова Житомирського району зупинився та там випив трохи самогону. В цей час його сваха попросила підвести до с. Галинівка, так як було вже пізно, на що він погодився. Рухаючись по дорозі поблизу с. Копанівка відволікся від керування автомобілем, повернувся до пасажира та не помітив заокруглення дороги, внаслідок чого з`їхав у кювет, де автомобіль зіткнувся з деревом. Вказав, що через 30 хвилин після ДТП на місце події приїхала швидка допомога та працівники поліції, які відвезли його до Хорошівської лікарні, де було проведено огляд на стан сп`яніння. У вчиненому щиро розкаюється, вказав, що заподіяну шкоду потерпілому відшкодував, активно сприяв проведенню досудового розслідування, просив не призначати йому позбавлення волі, так як має на утриманні неповнолітню дитину. Також, в судовому засіданні пояснив, що не працює, так як має хвороби хребта, що не дозволяє знайти йому постійну роботу і працювати на повний день, вказав, що утримує себе та свою родину за рахунок домашнього господарства, у тому числі інколи продаючи продукцію на ринку.

Обвинувачений ОСОБА_5 не оспорює доказів по даній справі, здобутих органом досудового розслідування, покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні також не заперечував викладені в обвинувальному акті фактичні обставини та підтвердив показання обвинуваченого, а також вказав, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає, шкоду йому відшкодовано у повному обсязі, просив суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі.

Вина обвинуваченого у вчинені інкримінованого йому злочину, крім його власних показань та показань потерпілого підтверджена також сукупністю наданих і безпосередньо досліджених письмових доказів, які суд вважає належними та допустимими, зокрема:

- висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного чи іншого сп`яніння від 21.01.2023 (огляд проведено 21.01.2023 о 01:00 год.), згідно якого ОСОБА_5 перебуває у стані алкогольного сп`яніння;

- висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 14.02.2023, згідно якої в процесі дослідження технічного стану робочої гальмівної системи, рульового керування та ходової частини автомобіля ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 не встановлено яких-небудь ознак технічного характеру, які б могли б знаходитися в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП;

- висновком судової автотехнічної експертизи від 22.02.2023 №467/23-25, згідно якої з технічної точки зору та згідно проведеного дослідження причиною виникнення аварійної обстановки й виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди слід вважати невідповідність дій водія автомобіля ВАЗ 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_5 , які суперечили вимогам пунктів 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України;

- висновком судово-медичної експертизи №312 від 23.02.2023, відповідно до якої у потерпілого ОСОБА_6 виявлено закритий перелом правої плечової кістки, що утворився від дії тупого твердого предмету, не виключено в термін та за обставин вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Оскільки учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, не оспорювали в судовому засіданні обставини, при яких скоєно злочин, суд, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і учасники судового процесу проти цього не заперечували, а тому суд вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням письмових документів.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину встановленою та доведеною, і його дії кваліфікує за ч.1 ст.286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_5 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні неповнолітню дитину, критично ставиться до вчиненого ним діяння та надає йому об`єктивну оцінку.

Згідно п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" від 23.12.2005 року № 14 при призначенні покарання за ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.

Суд також враховує клопотання потерпілого ОСОБА_6 при обрані покарання суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, завдана шкода обвинуваченим йому відшкодована.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, враховуючи характер й мотиви допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, відсутність відомостей про вчинення обвинуваченим раніше грубих порушень правил дорожнього руху, у тому числі керування транспортними засобами у стані сп`яніння, його поведінку під час та після вчинення злочинних дій, зокрема, визнання своєї винуватості, щире каяття, активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданої шкоди, беручи до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до необережних нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні малолітню дитину, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, клопотання потерпілого суворо не карати обвинуваченого та не позбавляти його волі, що в своїй сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, тобто більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення та із застосуванням додаткового покарання -з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

При визначенні більш м`якого виду основного покарання суд враховує, що обвинувачений не працює та немає стабільного доходу, у тому числі через проблеми зі здоров`ям, а тому вважає не доцільним призначення покарання у вигляді штрафу чи громадських робіт та приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді арешту.

Разом з тим, при визначені строку арешту суд враховує наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до необережних нетяжких злочинів, відсутність тяжких чи непоправних наслідків вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченому найменш можливе покарання, а також враховує, що обвинувачений має на утриманні малолітнього сина та те що родина утримується в основному за рахунок домашнього господарства, суд вважає за необхідне визначити строк арешту у середніх розмірах, передбачених ст. 60 КК України, а саме на строк 3 місяці.

Саме таке покарання буде відповідати тяжкості кримінального правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Клопотання про обрання запобіжного заходу під час судового розгляду не заявлено, тому у суду відсутні підстави для його застосування.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/106-23/1556-ІТ від 14.02.2023 в сумі 1887,80 грн. та судової автотехнічної експертизи № 467/23-25 від 22.02.2023 в сумі 3584, 70 грн., суд відповідно до вимог ст.124 КПК України стягує з обвинуваченого.

У порядку ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає вирішенню питання про скасування арешту майна, накладеного під час досудового розслідування.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст.ст. 349, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У ХВ А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 Кримінального кодексу України, і призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді арешту на строк 3 (три) місяці з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 26.01.23 на автомобіль марки «ВАЗ - 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та перебуває у законному володінні ОСОБА_5 - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: автомобіль марки «ВАЗ - 21061», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 - повернути законному володільцю ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави Україна процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану автомобіля № СЕ-19/106-23/1556-ІТ від 14.02.2023 в сумі 1887,80 грн. та судової автотехнічної експертизи № 467/23-25 від 22.02.2023 в сумі 3584,70 грн.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Володарсько - Волинський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1