Справа №212/6495/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 вересня 2023 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області в залі судових засідань у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000847 від 05.06.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянин України, який має середню спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, інвалідності не маючий, мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , місця реєстрації не маючий, раніше не судимий, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000847 від 05.06.2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно з положеннями ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» № 1932-ХІІ від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ від 21.10.1993 особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

17.03.2014 Указом Президента України № 303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію, та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє до цього часу.

Вищий адміністративний суд України в постанові від 16.02.2015 (справа № 800/582/14) зазначив, що закінчення періоду мобілізації не є самостійною підставою для припинення особливого періоду.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 2105-ІХ від 03.03.2022, на території України оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом, а також Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 342/2022 від 17.05.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 25 травня 2022 року на 90 діб,Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 574/2022 від 12.08.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 23 серпня 2022 року на 90 діб,Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 758/2022 від 07.11.2022 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 21 листопада 2022 року на 90 діб,Указом Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» № 59/2023 від 06.02.2023 на території України продовжено строк проведення загальної мобілізації з 19 лютого 2023 року на 90 діб.

Згідно ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, військовозобов`язаними є особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ, призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до довідки військово-лікарської комісії №46/1949 ІНФОРМАЦІЯ_3 від 06.03.2023 визнаний придатним до військової служби. Крім того, встановлено відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б ОСОБА_5 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

У подальшому, 07.03.2023 військовозобов`язаному, та визнаному придатним до військової служби ОСОБА_5 під особистий підпис вручено повістку про необхідність прибуття 26.03.2023 року о 07:00 годин до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою подальшого відправлення останнього для проходження військової служби за мобілізацією до військової частини НОМЕР_1 , а також роз`яснено наслідки неприбуття.

Після чого, ОСОБА_5 будучи належним чином повідомлений, не маючи відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час, з метою ухилення від призову у зв`язку з оголошенням мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних на це причин, не з`явився до збірного пункту ІНФОРМАЦІЯ_3 о 07:00 годині 26.03.2023 для подальшого проходження військової служби за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_1 , чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України, статтю 65 Конституції України, Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» та Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Тим самим ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України, за ознаками: ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

В підготовчому судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту заявили клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості та постановлення вироку на підставі угоди.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 на питання суду додатково пояснив, що вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнає повністю, угоду про визнання винуватості підписав добровільно та на нього ні прокурор та захисник не тиснули, щодо підписання угоди про визнання винуватості, просить суд винести вирок на підставі угоди.

Суд розглянувши у підготовчому засіданні угоду вважає за можливе її затвердити, постановити вирок й призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання з наступних підстав.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів;, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Пунктом 1 ч.3 ст.314 КПК України, визначено, що при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст.336 КК України, який є нетяжким злочином.

При цьому суд упевнився, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені абз.1, 4 п. 1 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Клопотання про продовження заходів забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не надходило.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку передбаченому ст..100 КПК України, в разі подання сторонами доказів про їх наявність.

Долю судових витрат по кримінальному провадженню суд вирішує в порядку, що передбаченому ст..124 КПК України, в разі їх наявності та подання відповідних доказів.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 серпня 2023 року між обвинуваченим ОСОБА_5 та прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000847 від 05.06.2023 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на строк 3 (три) роки, якщо засуджений не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 діб з моменту проголошення обвинуваченим, його захисником та законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди, прокурором - виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України

Згідно ст. 376 ч. 6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Крім того засудженому роз`яснено вимоги ст.376 ч.3 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1