Cправа №505/3120/23
Провадження №1-кс/505/1241/2023
УХВАЛА

Іменем України

04.08.2023 м. Подільськ

Слідчий суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції з використанням онлайн сервісу захищеного відеоконференцзв`язку з судом "EasyCon" прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , клопотання старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному проваджені, внесене до ЄРДР за №-0000759 від 02.08.2023, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, громадянина України, із середне-спеціальною освіту, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані солдат, в порядку ст.89 КК України, раніше не судимий,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Як вбачається з клопотання слідчого, та наданих матеріалів, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», 02.08.2023 приблизно о 03 годині, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , після розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , на ґрунті задоволення статевої пристрасті неприроднім шляхом за спільною згодою, вирішив спричинити останній тілесні ушкодження невизначеної тяжкості.

В цей же день та час, перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , діючи з непрямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажав, але свідомо припускав їх настання, задовольняючи статеву пристрасть ОСОБА_8 , засунув останній в піхву та задній прохід металевий циліндричний термос, спричинивши ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді множинних розривів заднього проходу, прямої кишки та вагіни, від який остання померла на місці.

02.08.2023 о 09год 41хв ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

Цього ж дня 02.08.2022 о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: оглядом місця події, показаннями свідків, оглядом трупа потерпілої ОСОБА_8 , освідуванням затриманого ОСОБА_6 , допитом підозрюваного ОСОБА_6 , а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином під час досудового розслідування були встановлені обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, за вчинення якого останньому повідомлено про підозру.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Слідчий зазначає, що при вирішенні питання про наявність підстав для обрання запобіжного захолоду у вигляді тримання під вартою, необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених:

- п.1 ч.1 ст.177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризик можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що підозрюваний ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років позбавлення волі), дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_6 неодружений, на утриманні немає дітей, тобто, фактично не має сталих соціальних зв`язків, що також дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- п.2 ч.1 ст.177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що на даному етапі досудового розслідування, не встановлено місце знаходження та не вилучено деякі речі та предмети, які мають важливе значення для досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, а в разі обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, у підозрюваного ОСОБА_6 , з`являється можливість сховати, знищити, спотворити речові докази, які ще не вилучені в ході досудового розслідування або відтворити обстановку на свою користь;

- п.3 ч.1 ст.177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні. ОСОБА_6 , будучи повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати, як безпосередньо так і опосередковано на ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які являються сусідами підозрюваного, а також інших осіб, які встановлюються та ще не допитані в ході досудового розслідування, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню;

- п. 4 ч.1 ст.177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 веде посередній спосіб життя, зловживає спиртними напоями, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має негативну характеристику за місцем проходження військової служби, що вказує на можливість підозрюваним перешкоджати кримінальному провадженню шляхом невиконання або неналежного виконання обов`язків покладених на нього, як на підозрюваного, в разі обрання йому більш м`якого виду запобіжного заходу. Також, враховуючи особистість підозрюваного може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо);

- п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 , раніше засуджений за вчинення майнових злочинів. Не дивлячись на те, що судимості підозрюваного ОСОБА_6 зняті та погашені, але останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову підозрюється у вчиненні нового умисного, насильницького кримінального правопорушення. Крім цього, оскільки ОСОБА_6 є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , може вчинити кримінальні правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема пов`язане з ухиленням від обов`язків проходження військової служби.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст.12 КК України відносять до категорії тяжкого злочину та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним (позбавлення волі від семи до десяти років) дає підстави вважати, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 у ви ді застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, пов`язана з тим, що вказаний злочин вчинений із застосуванням насильства, тому на думку сторони обвинувачення, підстав для визначення розміру застави не має.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що свідки у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , являються сусідами підозрюваного. А тому поява підозрюваного ОСОБА_6 за місцем мешкання, дасть йому можливість незаконно впливати на них.

Враховуючи практику Європейського суду та положення

ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тому, слідчий просить суд при вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу оцінити в сукупності всі обставини, передбачені п. п. 1, 2, ч.1 ст.178 КПК України, а саме:

-вагомість наявних доказів у матеріалах кримінального провадження, що вказують на причетність до вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

-тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» № 1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відомостей, які б вказували про неможливість перебування підозрюваного в місцях затримання, зокрема, за станом здоров`я не здобуто, а тому вважаємо, що заявлені ризики виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 наявні у кримінальному провадженні інтереси суспільства, які явно переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи останнього, відсутність можливості перешкоджати досудовому слідству іншим чином, застосування до вказаного підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є єдиним співрозмірним та достатнім запобіжним заходом у даному випадку.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього обов`язків.

Прокурор ОСОБА_7 та старший слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали посилаючись на наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків та неможливості застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, тому просили дане клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 з приводу заявленого слідчим клопотання про застосування йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, своєї думки не висловив.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення заявленого слідчим клопотання про застосування його підзахисному запобіжний заходу у виді тримання під вартою, натомість просив обрати його підзахистному більш мякий запобіжний захід.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши додані до клопотання матеріали, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що в провадженні слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №- 0000759 від 02.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

02.08.2023 о 09 годині 41 хвилин, ОСОБА_6 було затримано в порядку ст.208 КПК України.

02.08.2022 о 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_6 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать долучені до клопотання матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

-чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

-чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК України, та на які вказує слідчий;

-чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК України приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Вирішуючи питання доцільності обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, що має місце у даному випадку, суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується наявність в діях підозрюваного ознак інкримінованих злочину.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором та слідчим доведено наявність обставин, передбачених ст.194 КПК України.

Зазначене приводить до висновку, що встановлені вище обставини є вагомими для обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 враховую: вагомість наданих доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється відсутність міцних соціальних зв`язків, особу підозрюваного, а також, характер злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 .

З доданих до клопотання документів вбачається обґрунтована підозра щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства - ч.2 ст.121 КК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення йому розміру застави.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручи до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий суддя вважає доцільним застосувати підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193, 194, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному проваджені, внесене до ЄРДР за №-0000759 від 02.08.2023 відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, - задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч2 ст.121 КК України - терміном на 60 (шістдесят) днів.

Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України не визначати розмір застави ОСОБА_6 .

Строк тримання під вартою ОСОБА_6 , рахувати з моменту його затримання з 09 години 51 хвилин 02 серпня 2023 року.

Строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів, і закінчується 01 жовтня 2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити прокурору, слідчому, захиснику, підозрюваному та направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1