Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/2106/23
Провадження № 1-кс/723/2806/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2023 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 , за участю

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши клопотання дізнавача СД ВП №1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна, -

встановив:

Дізнавач СД ВП №1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 звернувся в суд із клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_4 посилаючись на те, що 19 травня 2023 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження за № 0000119 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, з приводу того, що 18 травня 2023 року близько 16 год. 00 хв. невстановлена особа під приводом продажу будівельних матеріалів шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 , який самостійно переказав грошові кошти на загальну суму 84700 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 спричинивши матеріальну шкоду на вказану суму.

18 травня 2023 року під час огляду місця події в АДРЕСА_1 вилучено 10 прямокутних поліетиленових упаковок із надписом STONELIT в яких міститься газобетонний блок загальною кількістю 19,2 м.куб.

19 травня 2023 року постановою дізнавача вилучені у АДРЕСА_2 прямокутних поліетиленових упаковок із написом STONELIT в яких міститься газобетонний блок загальною кількістю 19,2 м.куб. визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що вказаний газобетонний блок є, на підставі постанови слідчого речовим доказом, оскільки він був знаряддям вчинення злочину на нього необхідно накласти арешт так як він зможе бути відчужений, перероблений, зіпсований, переданий іншій особі, що неможливо допустити.

Розглянувши клопотання і дослідивши додані до нього документи слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Крім цього абзац другий ч.1 ст.170 КПК України передбачає певні ризики, наявність яких свідчить про необхідність арешту майна. Такими ризиками є запобігання можливості приховування майна, його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог ч.2 ст.171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст.170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Посилаючись в клопотанні на мету арешту зазначеного газобетонного блоку дізнавач зазначає про те, що блок є доказом злочину, а посилаючись на завдання цього арешту вказують на необхідність позбавлення власника права на відчуження, розпорядження та/або користування вказаним майном.

Ризиками ж на думку дізнавача та прокурора є можливість у будь-якої особи відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, сховати і передати цей газобетонний блок, що призведе до втрати речового доказу.

Згідно ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.

Крім цього, вирішуючи питання про арешт зазначеного в клопотанні, майна слідчий суддя враховує також і положення ч. 2 ст.173 КПК України та з цього приводу зазначає наступне.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що кримінальне провадження кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Тобто предметом шахрайства є майно або право на майно.

Предметом шахрайства, яке зареєстроване в ЄРДР є гроші в сумі 84700 грн. які ОСОБА_5 самостійно перерахував будучи обманутим щодо поставки газоблоку.

Тобто ОСОБА_5 сплатив вартість газоблоку не постачальнику, а особі, яка його обманула надавши неправильний рахунок (номер картки).

Таким чином після огляду газоблоку останній має бути повернутий власнику ОСОБА_5 .

Власність ОСОБА_5 на вказаний газоблок підтверджено в суді його повторною оплатою вже безпосередньо постачальнику, а не шахраю, що підтверджено квитанцією до прибуткового ордеру №9 від 19.05.2023 року.

З урахуванням вказаного газоблок в кількості 10 прямокутних поліетиленових пакетів з написом STONELIT де міститься 19,2 м.куб газобетонного блоку арешту не підлягає і в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Виходячи із положень Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини від 4 листопада 1950 року, ратифікувавши яку 17 липня 1997 p., Україна визнала не лише право на «мирне володіння майном», а й згідно із положеннями ст.1 Протоколу №1 до Конвенції визнала обов`язок щодо запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та іншим порушенням принципу безперешкодного користування своїм майном.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_3 про арешт майна відмовити.

Слідчий суддя ОСОБА_6