Справа № 755/5637/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000491 від 20.04.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 01.07.2015 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69, 70, 71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, 11.10.2019 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 31.01.2023 Деснянським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 13 липня 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з корисливих спонукань, у порушення вимог Законів України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», відповідно до розробленого злочинного плану, будучи особою, яка раніше вчинила кримінальні правопорушення, передбачені статтями 307 та 309 КК України, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від вчинення умисних злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням, перевезенням наркотичного засобу - метадону з метою збуту, а також його незаконного збуту на території міста Києва.

Зокрема, у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 13.07.2022 у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою вчинення умисних злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу - метадону (фенадон), ОСОБА_3 , будучи раніше судимою особою за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи п`ять паперових згортків з вмістом кристалічної речовини білого кольору загальною масою 1,305 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон) та розпочав її незаконно зберігати з метою незаконного збуту при собі.

Так, 13.07.2022, використовуючи мобільний телефон, з сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», абонентський номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 (особи зі зміненими анкетними даними та залученої до оперативної закупки), замовлення на придбання у нього наркотичного засобу - метадон у кількості 5-ти згортків («чеків»).

Після цього, ОСОБА_3 , повідомив ОСОБА_6 про наявність наркотичного засобу - метадону, та про необхідність прибути до найближчого платіжного терміналу поповнення рахунків для здійснення переказу грошових коштів у сумі 2000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 (без врахування комісії).

Цього ж дня, за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 28, скориставшись терміналом поповнення банку «ПриватБанк», ОСОБА_6 здійснив переказ грошових коштів у сумі 2000 гривень на банківську картку № НОМЕР_2 (без врахування комісії), про що повідомив ОСОБА_3 .

У подальшому, у продовження злочинного умислу направленого на вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу - метадону, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 , під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_6 про необхідність прибуття з метою отримання наркотичного засобу - метадону, який ОСОБА_3 не пізніше 14 год 06 хв., 13.07.2022 залишив біля другого під`їзду житлового будинку, а саме за адресою: м. Київ, вул. Курнатовського, 11 -Б, другий під`їзд.

У подальшому ОСОБА_7 , 13.07.2022 приблизно о 14.06 прийшов за адресою: АДРЕСА_2 , та біля другого під`їзду вказаного будинку, де зліва від вхідних дверей до під`їзду розміщена дошка для оголошень, за якою в правому верхньому куті останній виявив згорток з сигаретної фольги, у якому знаходились п`ять паперових згортків з вмістом кристалічної речовини білого кольору загальною масою 1,305 г, яка містить у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон), який там було залишено ОСОБА_3 .

Цього ж дня, в період часу з 14.20 до 14.45, за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 10, працівниками поліції у ОСОБА_6 вилучено згорток з сигаретної фольги, у якому знаходились п`ять паперових згортків з вмістом кристалічної речовини білого кольору загальною масою 1,305 г, яка у своєму складі містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон).

Згідно висновку експерта надані на дослідження кристалічні речовини білого кольору містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) в речовинах становить 0, 418 г.

Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів № 770 від 06.05.2000 (редакція від 04.09.2012) «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», відноситься до наркотичних засобів.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено: вилучений наркотичний засіб метадон (фенадон), масою 0,418 г відноситься до невеликих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

Крім того, у невстановлену досудовим розслідуванням дату, але не пізніше 19.10.2022, у невстановлений досудовим розслідуванням час, з метою вчинення умисних злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу - метадону, ОСОБА_3 будучи раніше судимою особою за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, повторно, незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи два паперових згортки з кристалоподібною речовиною загальною масою 0,605 г, яка, містила у своєму складі наркотичний засіб - метадон (фенадон) та ОСОБА_3 розпочав її незаконно зберігати з метою незаконного збуту при собі.

Так, 19.10.2022, використовуючи мобільний телефон, з сім-картою оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл», абонентський номер НОМЕР_3 ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_6 (особи зі зміненими анкетними даними та залученої до оперативної закупки) замовлення на придбання у нього наркотичного засобу - метадон у кількості 2-х згортків («чеків»).

Після цього, ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_6 про наявність наркотичного засобу - метадону, та про необхідність прибути до найближчого платіжного терміналу поповнення рахунків для здійснення переказу грошових коштів у сумі 800 гривень на банківську картку № НОМЕР_4 (без врахування комісії).

Цього ж дня, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 28, скориставшись терміналом поповнення рахунків «ІВОХ», ОСОБА_6 здійснив переказ грошових коштів у сумі 800 гривень на банківську картку № НОМЕР_4 (без врахування комісії), про що повідомив ОСОБА_3 .

У подальшому, з корисливих спонукань, з метою вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичного засобу - метадону, повторно, ОСОБА_3 використовуючи абонентський номер оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_3 , під час телефонної розмови з ОСОБА_6 повідомив останньому про необхідність прибуття за адресою: м. Київ, вул. П. Запорожця, 11, з метою отримання наркотичного засобу - метадону.

У подальшому, 19.10.2022, з корисливих спонукань, повторно, ОСОБА_3 за грошові кошти в сумі 800 гривень незаконно збув ОСОБА_6 кристалоподібну речовину загальною масою 0,605 г, яка, містила у своєму складі наркотичний засіб - метадон, яка знаходилась в двох паперових згортках.

Цього ж дня, в період часу з 13.50 до 14.20, за адресою: м. Київ, вул. Запорожця, 28, працівники поліції вилучили у ОСОБА_6 два паперові згортки, з кристалоподібною речовиною загальною масою 0,605 г, яка містила у своєму складі наркотичний засіб - метадон.

Згідно висновку експерта у наданих на дослідження кристалоподібних речовинах білого кольору загальною масою 0, 605 г виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у речовинах становить 0, 079 г.

Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів № 770 від 06.05.2000 (редакція від 04.09.2012) «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичних засобів, обіг яких обмежено» в «Таблиці 2», відноситься до наркотичних засобів.

Згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» встановлено: вилучений наркотичний засіб метадон (фенадон), масою 0, 079 г відноситься до невеликих розмірів.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту, а також незаконний збут наркотичного засобу, повторно, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини їх скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що будучи особою, що раніше вживав наркотичні засоби на даний час перебуває на замісній терапії. Вчинив дані злочини у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та дійсно у липні та жовтні 2022 року здійснив продаж наркотичних засобів за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Повідомив, що має тяжкі захворювання, що підтвердив відповідними довідками. Зазначив, що сприяв у розкритті злочину під час досудового розслідування та добровільно надав пояснення про обставини вчинення.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме - у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України та у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичного засобу, повторно, особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даних кримінальних проваджень, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Судом при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 враховано позицію, викладену у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 08.02.2021 року (справа № 390/235/19, провадження № 51-2177кмо20), згідно якої Законодавство про кримінальну відповідальність та кримінальне процесуальне законодавство не містять положень про те, що кримінальні правопорушення, які утворюють передбачену ч.1 ст.32 КК повторність та відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (тотожні кримінальні правопорушення), мають бути окремо кваліфіковані в резолютивній частині обвинувального вироку, і за кожне правопорушення, кваліфіковане за однією статтею або частиною статті, має бути призначене окреме покарання.

В даній постанові зазначено, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень (ст. 70 КК) застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади кримінальних правопорушень і які мають самостійні санкції.

Якщо вчинені кримінальні правопорушення, крім повторності, утворюють ще й сукупність, вони відповідно до частини другої статті 33 КК повинні отримувати окрему кваліфікацію (наприклад, крадіжка без кваліфікуючих ознак і крадіжка, вчинена повторно, або крадіжка, поєднана з проникненням у житло). Якщо ж кримінальні правопорушення, які утворюють повторність, відповідають одному і тому самому складу кримінального правопорушення (наприклад, три крадіжки, поєднані з проникненням у житло, п`ять розбоїв, вчинених організованою групою, тощо), їх кваліфікація здійснюється за однією статтею або частиною статті Особливої частини КК. У таких випадках повторність кримінальних правопорушень повинна зазначатись у процесуальних документах, які стосуються обвинувачення особи, як кваліфікуюча ознака відповідних кримінальних правопорушень.

Така правова позиція знайшла своє відображення в існуючій практиці Касаційного кримінального суду. Так, у постановах колегій суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 травня 2018 року (справа №187/1354/15, провадження № 51-1017км18), Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 листопада 2018 року (справа №541/715/17, провадження № 51-7898км18) та від 10 липня 2019 року (справа № 723/1538/16-к, провадження № 51-8625км18), Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15 січня 2020 року (справа № 585/1603/17, провадження № 51-3290км19) та від 29 липня 2020 року (справа № 541/715/17, провадження № 51-7898км18) визнано, що за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається і правила призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК не застосовуються.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та наявність тяжких хвороб.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом в КНП «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «СОЦІОТЕРАПІЯ» з 11.04.1997, з діагнозом: розлади психіки і поведінки, внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності, раніше судимий, його вік, стан здоров`я (має захворювання, а саме: хронічний посттравматичний остемієліт великогомілкової кістки правої гомілки, норицева форма; В20, ІІІ кл. ст. Лімфаденопатія; ВІЛ-інфекція, ІV кл. ст. Хронічний остеомієліт нижньої третини правої великогомілкової кістки. ЗЗТБ верхівки правої легені. Артроз правого гомілкового суглобу. Хронічний гепатит), спосіб життя (не одружений, офіційно не працює); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень (злочинів), а саме: їх класифікацію за ст. 12 КК України, що відносяться до тяжких злочинів, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 307 КК України, у виді позбавлення волі.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме щирого каяття обвинуваченого, активного сприяння розкриттю злочинів та його стану здоров`я, обумовленого рядом тяжких захворювань, а саме: хронічний посттравматичний остемієліт великогомілкової кістки правої гомілки, норицева форма; В20, ІІІ кл. ст. Лімфаденопатія; ВІЛ-інфекція, ІV кл. ст. Хронічний остеомієліт нижньої третини правої великогомілкової кістки. ЗЗТБ верхівки правої легені. Артроз правого гомілкового суглобу. Хронічний гепатит, суд врахувавши правову позицію Касаційного кримінального суду Верховного Суду, зокрема викладену в постанові від 09 квітня 2020 року (провадження № 51-4494км19), приходить до висновку про можливість призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто нижче від найнижчої межі, ніж передбачено санкцією даної статті.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_3 засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року за ч. 1 ст. 309, 75, 76 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки, вирок набрав законної сили.

У п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Відповідно до правової позиції Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року в справі № 760/26543/17 у випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбути реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовується, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконується самостійно.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України до постановлення вироку Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року. За наведених обставин та вимог закону, при призначенні покарання суд не може застосувати положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо зазначеного вироку, оскільки ОСОБА_3 звільнений від відбування покарання із випробуванням та вирок щодо нього набрав законної сили.

За таких підстав, вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31.01.2023 року, яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді обмеження волі зі звільненням його від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України, який набрав законної сили, слід виконувати самостійно.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, належного йому на праві власності.

Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 31 січня 2023 року за ч. 1 ст. 309, 75, 76 КК України щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - виконувати самостійно.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/111-22/45117-НЗПРАП від 11.01.2023 року в сумі 1510 гривень 24 копійок та витрати за проведення судової експертизи №СЕ-19/111-22/27377-НЗПРАП від 09.01.2023 року в сумі 1510 гривень 24 копійок.

Речовий доказ у кримінальному проваджені: мобільний телефон марки «Tecno Spark 7 модель KF6n», переданий ОСОБА_3 - залишити у володінні власника.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Учасникам процесу роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя