Справа № 138/719/22
Провадження №11-кп/801/417/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000110 від 16.03.2022 за апеляційними скаргами прокурора та захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2023, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина Республіки Молдови, одруженого, на утриманні 2-є малолітніх дітей, непрацюючого, освіта середня, раніше на території України несудимого,

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.3 ст.190 КК України і обрано йому покарання у виді 4 (чотири) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання вирішено рахувати з моменту звернення вироку до виконання та затримання ОСОБА_7 .

Вирішено питання з накладеним арештом та речовими доказами.

За участю прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно вироку суду, ОСОБА_9 у березні місяці 2022 року від невстановленої особи отримав номер телефону громадянина Республіки Молдова ОСОБА_7 , як особи, яка може сприяти переправленню ОСОБА_9 через державний кордон України, зателефонував йому та домовився про зустріч.

В ході зустрічі та розмови між ними 16.03.2022 о 16 год. 00 хв., у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужими коштами шляхом обману, з метою особистого збагачення, а тому він діючи умисно, повідомив ОСОБА_9 про те, що зможе організувати незаконне переправлення через державний кордон України його та сина ОСОБА_10 , а також невстановленої слідством особи за умови надання йому коштів у сумі 17000 доларів США.

ОСОБА_9 , повіривши у достовірність вказаної ОСОБА_7 інформації щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України його та сина ОСОБА_10 , а також невстановленої слідством особи, 16.03.2022 приблизно о 17 год. 00 хв., у дворі будинку АДРЕСА_3 , передав у руки ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 17000 доларів США, при цьому останній повідомив про подальші дії та місце незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .. Після чого, вказав на автомобіль «таксі» марки «Fiat Doblo», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, що знаходився поруч із вказаним будинком на якому вони мали їхати до місця ймовірного перетину державного кордону України.

Крім того, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_7 , залучив громадянина Республіки Молдова ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_4 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_7 , та який у подальшому за вказівкою ОСОБА_7 на автомобілі таксі привіз ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до місця навпроти будинку АДРЕСА_5 на відстані 40 метрів до річки Дністер, яка розділяє Україну та Республіку Молдова, та де у подальшому їх було виявлено працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_7 , немаючи наміру щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , заволодів грошовими коштами ОСОБА_9 та розпорядився ними на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 17000 доларів США, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 16.03.2022 становила 497 250 грн.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості призначеного покарання, та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 190 КК України до 7 років позбавлення волі.

У решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що суд призначаючи покарання не достатньо врахував обставини вчинення злочину та особу обвинуваченого, який неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності у Республіці Молдова.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить в апеляційній скарзі скасувати вирок та при призначенні покарання ОСОБА_7 застосувати ст. 75, 76 КК України, зважаючи на визнання ним вини, щире каяття, а також наявність на утриманні двох дітей, відсутність судимостей та відшкодування завданої шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_7 до суду не з`явився, хоча був повідомлений про дату і час апеляційного розгляду, не надіслав до суду документів, які би підтверджували поважність неявки до апеляційного суду, згідно наданих документів залишив місце проживання та вибув до Республіки Молдова.

Оскільки прокурор відмовився від апеляційної скарги, явка обвинуваченого не є обов`язковою, а тому відсутні об`єктивні підстави для відкладення апеляційного розгляду, оскільки обвинувачений вже вдруге не з`являється на апеляційний розгляд.

Заслухавши доповідь судді, захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу з мотивів, зазначених в ній та просить змінити вирок шляхом пом`якшення покарання обвинуваченому, застосувавши ст. 75 КК України з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як суд належно не врахував всі пом`якшуючі покарання обставини та особу обвинуваченого, прокурора, який підтримав подану до суду заяву про відмову прокурора від своєї апеляційної скарги на підставі ст. 403 КПК України, а також заперечив проти апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 та просив вирок залишити без змін, так як призначене судом покарання відповідає вимогам закону, а також просив звернути внесену заставу за ОСОБА_7 в дохід держави, через порушення ним обраного запобіжного заходу під час апеляційного розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 слід залишити без задоволення, а апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити через відмову прокурора від апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Таким є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Таких вимог закону в повній мірі суд першої інстанції дотримався.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, обґрунтований та базується на ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку дана належна оцінка, що не заперечується стороною захисту.

Що стосується апеляційних вимог захисника ОСОБА_6 про необхідність зміни вироку суду в частині призначеного покарання ОСОБА_7 , шляхом застосування ст. 75, 76 КК України, враховуючи пом`якшуючі обставини та особу обвинуваченого, то апеляційних суд вважає їх необґрунтованими.

Статтею 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд першої інстанції у вироку призначаючи покарання обвинуваченому належним чином дослідив всі обставини вчинення кримінального правопорушення, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Зокрема, судом вірно враховано відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність пом`якшуючих обставин щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Також враховано, що ОСОБА_7 раніше на території України не судимий, по місцю реєстрації характеризується задовільно, не працює, одружений має 2 неповнолітніх дітей.

Разом з тим, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 злочину, який відносяться до тяжких злочинів, а також взяв до уваги висновок Центру пробації про високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 лише в умовах ізоляції від суспільства.

З таким висновком погоджується і апеляційний суд, а тому не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання застосовуючи ст. 75 КК України та вважає призначене покарання фактично в мінімальному розмірі, передбачене санкцією ч. 3 ст. 190 КК України, достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів у майбутньому.

Крім того, ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2022 обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначений розмір застави, що становив 279910 грн, а також покладені на ОСОБА_7 відповідні обов`язки, в разі внесення застави, та роз`яснено, що в разі їх невиконання застава буде звернута в дохід держави.

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2023 було вирішено залишити раніше застосований запобіжний захід ОСОБА_7 у виді застави до набрання вироком законної сили та зобов`язано ОСОБА_7 виконувати наступні обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Також обвинуваченому ОСОБА_7 було роз`яснено, що в разі невиконання зазначених обов`язків, які будуть покладені на нього, застава буде звернута в дохід держави.

Проте, будучи належним чином повідомленим про апеляційний розгляд 11.04.2023 ОСОБА_7 без поважних причин до апеляційного суду не з`явився, а тому ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11.04.2023 щодо ОСОБА_7 був застосований привід на 25.04.2023.

На виконання ухвали про привід з Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області надійшов лист до Вінницького апеляційного суду про неможливість виконання приводу, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 22.03.2023 о 18 год 59 хв. покинув територію України до Республіки Молдова і до цього часу не повернувся, разом з тим, по телефону ОСОБА_7 був належним чином повідомлений про дату і місце розгляду справи та про його обов`язок прибути для участі у судовому розгляді 25.04.2023.

Доказів поважності причин з яких ОСОБА_7 не може з`явитися до апеляційного суду не надано.

Статтею 182 ч. 8, 9 КПК України передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

Враховуючи належні й допустимі докази, що обвинувачений ОСОБА_7 порушив покладені на нього обов`язки, залишив місце свого проживання та без дозволу прокурора та суду, перетнув кордон України та не з`являвся на виклики апеляційного суду без поважних причин, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів прокурора про невиконання ОСОБА_7 своїх обов`язків щодо додержання належної процесуальної поведінки, а тому приходить до переконання про необхідність звернення внесеної застави в дохід держави.

За таких обставин, апеляційний суд не погоджується з доводами захисту про наявність підстав для зміни вироку та застосування ст. 75, 76 КК України, а також вважає за необхідне звернути внесену заставу за ОСОБА_7 в дохід держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 403, 405, 407, 419 КПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора закрити, у зв`язку з відмовою від апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 13.02.2023 щодо ОСОБА_7 без змін.

Заставу, в розмірі 272910 грн, яка внесена на підставі ухвали слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18.03.2022, звернути в дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду на протязі трьох місяців.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4