ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2269/21

Провадження № 11-кп/4820/453/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу захисника обвинуваченого за ч.2 ст.125 КК України ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено йому покарання у виді 6 місяців арешту.

До вступу вироку в законну силу продовжено щодо ОСОБА_6 дію обов`язків, покладених на нього, за ухвалою суду від 15.03.2023 року, до обраного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, а саме : не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора чи суду; з`являтися за викликом до прокурора та суду; носити електронний засіб контролю.

За вироком суду, ОСОБА_6 08.10.2021 року близько 15 год., перебуваючи на городній ділянці, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , тримаючи в руках дерев`яний держак від лопати, на грунті неприязних відносин розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_9 , під час якого в останнього виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

В подальшому ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс потерпілій ОСОБА_9 один удар торцевою частиною дерев`яного держака від лопати в ліву верхню частину грудної клітки, внаслідок чого ОСОБА_9 втратила рівновагу та впала, вдарившись правим коліном об землю.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді: синця з осадженням у верхньо-лівої молочної залози, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості та забою правого колінного суглобу, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуваний вирок суду та закрити кримінальне провадження.

Вважає, що суд безпідставно відхилив заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 щодо своєї вини та умисних дій відносно потерпілої, не надав оцінки цим запереченням, тому вирок суду є необгрунтованим та незаконним.

Крім того, стверджує, що показання ОСОБА_6 не були спростовані показаннями потерпілої, свідків, висновками експертиз, протоколами слідчих дій, письмовими та речовими доказами, при цьому суд відхилив докази, які підтверджують версію сторони захисту, та взяв до уваги лише позицію сторони обвинувачення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення захисника та обвинуваченого, на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши характеризуючи дані на обвинуваченого та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

За змістом ч.1 ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у заподіянні потерпілій умисного легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на досліджених у судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.

Доводи апелянта про відсутність у матеріалах кримінального провадження достовірних доказів, на підтвердження вказаного обвинувачення, про неналежну оцінку судом доказів, є необґрунтованими, і спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 в суді першої інстанції вини не визнав, однак підтвердив, що 8 жовтня 2021 року перебував на подвір`ї господарства своєї баби, в АДРЕСА_1 , де допомагав прибирати двір від листя. Його баба ОСОБА_10 прийшла з городу та була стривожена тим, що сусідка через город нанесла і поскладала на їх городі кукурудзиння. Він вийшов на город, із собою мав у руках держак. ОСОБА_9 прийшла до їхньої межі та на його зауваження, щоб прибрала, складену нею кукурудзу, відповіла лайкою та загрозливо махала йому руками перед обличчям. Він відійшов, а вона, наближаючись, ймовірно самоушкодилася об держак, який він тримав у руці. ОСОБА_9 , у його присутності не падала.

Проте, колегія суддів уважає, що суд першої інстанції правильно не погодився з доводами обвинуваченого про непричетність до заподіяння ОСОБА_9 вказаних тілесних ушкоджень, так як його винуватість підтверджується дослідженими судом першої та апеляційної інстанції доказами.

За показаннями потерпілої ОСОБА_9 , в суді першої інстанції, 8 жовтня 2021 року вона прийшла на свій город, щоб прибрати його на зиму. Позбирала кукурудзиння та склала його на межі, біля городу баби ОСОБА_10 , як робила це кілька років до того, знаючи, що сусіди, які тримають корову, в подальшому його заберуть. На город вийшла баба ОСОБА_10 та сказала забрати кукурудзиння, на що вона відповіла, що скаже тим сусідам, які завжди забирають і вони приберуть. ОСОБА_11 пішла до двору, звідки зненацька вибіг ОСОБА_6 , який є її онуком, та зі словами «Забери качани!» наблизився до неї, тримаючи в руках держака. Далі він, зі словами «Не зачіпай бабушку!» підняв руки, а вона у відповідь нецензурно його облаяла. ОСОБА_6 вдарив її держаком в ліву частину грудей, від чого вона впала на праву ногу. Їй дуже боліло. Вона зателефонувала його матері, і остання викликала поліцію. Увечері травмована нога розпухла у коліні і вона, у супроводі племінниці звернулася за медичною допомогою до швидкої допомоги. Там її оглянули, розпитали про обставини травмування і працівники швидкої повідомили у поліцію про факт її травмування. Вона тривалий час лікувалася. За увесь цей період ні обвинувачений, ні його родичі не поцікавилися її станом здоров`я, після отриманих травм, не вибачилися.

Вказані обставини потерпіла підтвердила, під час проведення, з її участю, 21.10.2021 року, слідчого експерименту.

Ці показання потерпілої узгоджуються з дослідженими судом першої та апеляційної інстанції даними:

-висновку експерта №208 від 19.10.2021року судово-медичної експертизи ОСОБА_9 , згідно з яким у останньої виявлено тілесне ушкодження у вигляді синця з осадненням у верхньо-лівій молочній залозі. Вказаний синець з осадненням виник від травмуючої локальної ударної дії торцевої частини округлого твердого предмету з прикладанням до передньої поверхні грудної клітини в напрямку спереду назад, за властивостями давності виникнення може відповідати часу травмування вказаного у постанові - 08.10.2021 року. В представленій для дослідження медичній карті амбулаторного хворого в ОСОБА_9 виявлено запис про наявність тілесного ушкодження у вигляді забою правого колінного суглобу, який міг бути спричинений як в результаті травматичної дії твердого предмету, так і внаслідок удару колінним суглобом до поверхні такого. Виявлені тілесні ушкодження у ОСОБА_9 відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, забій правого колінного суглобу відноситься до категорії ушкоджень легкого ступеня тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, та був спричинений до звернення за медичною допомогою, що може відповідати часу події вказаної у постанові -08.10.2021 року. Виявлений синець з осадненням передньої поверхні грудної клітки зліва в ОСОБА_9 міг виникнути внаслідок завдання удару торцевою частиною дерев`яного держака від лопати;

- висновку експерта № 218 від 26.10.2021 року, відповідно до якого властивості та локалізація синця передньої поверхні грудної клітки зліва, виявленого на час проведення експертизи №208 від 19.10.2021 року, відповідають механізму спричинення, відображених ОСОБА_9 , в ході проведення слідчого експерименту 21.10.2021 року. Викладений підсумок грунтується на морфологічних властивостях синця круглої форми з осадненням в центральній частині, що відповідає механізму виникнення внаслідок локальної ударної дії торцевої округлого частини твердого циліндричного предмету з прикладанням до передньої поверхні грудної клітини в напрямку спереду назад під прямим чи наближеним до нього кутом відносно передньої поверхні грудної клітки потерпілої;

- висновку експерта № 221 від 26.10.2021 року, згідно з яким властивості та локалізація синця передньої поверхні грудної клітки зліва, виявленого на час проведення експертизи №208 від 19.10.2021 року, відповідають механізму спричинення, відображених ОСОБА_9 в ході проведення слідчого експерименту 21.10.2021 року. Викладений підсумок грунтується на морфологічних властивостях синця круглої форми з осадненням в центральній частині, що відповідає механізму виникнення внаслідок локальної ударної дії торцевої округлого частини твердого циліндричного предмету з прикладанням до передньої поверхні грудної клітини в напрямку спереду назад під прямим чи наближеним до нього кутом відносно передньої поверхні грудної клітки потерпілої. Властивості та локалізація синця передньої поверхні грудної клітки зліва, виявленого на час проведення експертизи №208 від 19.10.2021 року в ОСОБА_9 , не відповідають механізму спричинення при обставинах вказаних ОСОБА_6 в ході проведення слідчого експерименту 21.10.2021 року.

-протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_9 від 21.10.2021 року з додатком у вигляді фототаблиці, з якого слідує, що потерпіла продемонструвала механізм нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_6 08.10.2021 року близько 15 год. в м. Славута, по вул. Л. Українки, 28, на городі, а саме одного удару палицею ( торцевою частиною) у верхню ліву частину грудей, після чого вона впала на землю та отримала ушкодження правого коліна внаслідок падіння;

За показаннями свідка ОСОБА_12 , в суді першої інстанції, восени 2021 року, в один із днів, вона прибирала город, на тому ж масиві городів бачила жінку, яка також прибирала з города кукурудзиння. Потім бачила, що городом пройшов чоловік, очевидно це був онук старшої жінки на ім`я ОСОБА_10 , яка теж там мала город. Потім вона почула жіночий крик. Підняла голову, придивилася і побачила, що та жінка лежить на городі і кричить, а від річки до будинків, городами, йде той молодий чоловік, який пішов до двору баби ОСОБА_10 . Вона не впевнена, але пригадує, що чоловік мав щось у руках, можливо палицю. Жінка плакала, встала і пішла до будинків, примовляючи, що їй болить і вона ледь йде. Цією жінкою була потерпіла ОСОБА_13 , коли вона підійшла до неї, то та розказала, що її вдарив онук ОСОБА_10 . Через деякий час той чоловік вийшов і розказував, що він захищав свою бабушку. Однак того дня, до описаних подій, вона не бачила на городах інших людей, зокрема баби ОСОБА_10 .

Суд обґрунтовано критично поставився до показань обвинуваченого в суді та даних слідчого експерименту з ним від 21.10.2021 року, оскільки заперечення ОСОБА_6 нанесення вказаних тілесних ушкоджень потерпілій та її падіння і забою правого колінного суглобу, внаслідок чого їй були заподіяні легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я спростовуються дослідженими судом доказами, ставити під сумнів які колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_6 діяння, яке за своїми ознаками утворює склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, оскільки характер, локалізація, час утворення тілесних ушкоджень в потерпілої ОСОБА_9 відповідають її показанням та фактичним обставинам кримінального провадження.

Тому кваліфікація злочинних дій ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоровя є правильною.

При цьому, суд обґрунтовано відкинув твердження обвинуваченого, а колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи достовірних доказів на підтвердження вказаного обвинувачення, на неповноту і однобічність дослідження доказів, неналежну їх оцінку судом і необґрунтоване, у зв`язку з цим, його засудження, так як вони спростовуються матеріалами кримінального провадження і є безпідставними.

Колегією суддів встановлено, що судом першої інстанції були досліджені всі докази, які надала сторона обвинувачення та захисту.

Піддавати сумніву показання потерпілої у суду першої інстанції підстав не було, не вбачає таких і колегія суддів, оскільки вони узгоджуються з даними висновків експерта, №208 від 19.10.2021 року, № 218 від 26.10.2021 року, № 221 від 26.10.2021 року, та частково з показаннями самого обвинуваченого, зокрема, з тими, в яких він не заперечував, що він тримав у руках, під час конфлікт з потерпілою, держак.

Матеріали провадження не містять будь-яких даних, не надані такі і апелянтом, які б свідчили що свідок ОСОБА_12 є особою, заінтересованою у справі, перебувала у неприязних стосунках з обвинуваченим, тому показання вказаного свідка суд правильно визнав за достовірні.

Доводи апелянта про те, що суд не дав оцінки розбіжностям в показаннях свідка ОСОБА_14 та обвинуваченого ОСОБА_6 не заслуговують на увагу, та суд першої інстанції вірно критично оцінив показання останнього, оскільки останній це зробив з позиції захисту, з чим погоджується колегія суддів.

В судовому засіданні апеляційної інстанції клопотання обвинуваченого та його захисника про те, що необхідно повторно дослідити висновки зазначених експертиз, оскільки в них існують відомості, які є сумнівними та можуть трактуватись на користь обвинуваченого, було задоволено.

Повторно дослідженні вищезазначені висновки експертиз в сукупності узгоджуються з іншими доказами у провадженні і вірно оцінені судом першої інстанції відповідно до вимог ст. 94 КПК України, висновки суду відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому підстав для визнання їх неналежними та недопустимими доказами, колегія суддів не вбачає, з мотивів, викладених нижче.

Колегія суддів приходить до висновку, що відомості, викладені в цих висновках експертиз, які підтверджують обвинувачення ОСОБА_6 , не спростовують висновок суду про вчинення цього кримінального правопорушення саме ним.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, є достатніми та допустимими.

Разом з тим, колегія суддів приходить до висновку, що суд призначив покарання обвинуваченому без урахування загальних засад, передбачених ст.65 КК України, а відтак вирок суду, в частині призначення покарання ОСОБА_6 , підлягає зміні.

Приписом ч.2 ст.409, ст.414 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Так, відповідно до положень ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України, за вчинення умисних протиправних дій, в результаті яких заподіяно ОСОБА_9 тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, суд врахував, що відповідно до ст.12 КПК України, це правопорушення відноситься до кримінальних проступків

При цьому, судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, враховано вік обвинуваченого, який є особою середнього віку, соціальні зв`язки, зокрема відсутність власної сім`ї, дітей, інших осіб на утриманні, який характеризується за місцем реєстрації позитивно, на обліку у лікарів нарколога, психіатра та невропатолога не перебуває, відсутнє офіційне джерело доходу, та те, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності, а також невідповідну поведінку щодо особи потерпілої, з урахуванням її похилого віку, очевидну відсутність шанобливого ставлення до такої категорії людей, як основи базового виховання; байдужість до наслідків своїх протиправних дій у вигляді шкоди здоров`ю іншої людини; а також процесуальну поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який будучи поінформованим про судові засідання до суду не з`являвся, що потягло за собою оголошення його в розшук.

Ураховуючи викладені обставини, призначене ОСОБА_6 покарання у виді 6 (шість) місяців арешту, є помилковим і не відповідає вимогам ст.65 КК України, оскільки суд не мотивував чому призначив, при альтернативній санкції частини статті вказаного закону, найсуворіше покарання у виді арешту та на максимальний строк..

Дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується за місцем реєстрації позитивно, наслідки вчиненого проступку, не дають колегії суддів підстав погодитися з покаранням, яке призначене йому судом першої інстанції, а тому колегія суддів уважає за можливе пом`якшити його, зменшивши строк призначеного покарання у виді арешту.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню, а вирок суду стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні, відповідно до ч.2 ст.409 КПК України, в частині призначеного покарання, з підстав не правильного застосування закону про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст.407, п. 4 ч. 2 ст. 409, 414, 419КПК України, колегія суддів судової палати, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 07 квітня 2023 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначення покарання, змінити.

Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_1 ОСОБА_3