ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 678/805/22

провадження № 51-2243 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2023 року у кримінальному провадженні, дані про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000138, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, котрий народився у с. Голосків Летичівського району Хмельницької області, проживає на АДРЕСА_1 , раніше судимого, останнього разу - 27 липня 2022 року Летичівським районним судом Хмельницької області за ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 310 Кримінального кодексу України (далі - КК) та на підставі положень статей 70, 71, 72 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 23 дні,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК.

Зміст оскаржуваних судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року та визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Прийнято рішення щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за те, що він 10 липня 2022 року приблизно о 14:30, перебуваючи в автомобілі марки "Volkswagen", моделі "Caddy", державний номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, з метою таємного викрадення чужого майна, скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволікся, викрав його мобільний телефон марки "Xiaomi" "Redmi9A", що лежав на передній панелі вказаного автомобіля, та в якому знаходились дві сім-карти, флеш карта об`ємом 16 GB, і чохол. Після чого, попросив ОСОБА_8 зупинитися та залишив автомобіль.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2023 року вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить судові рішення щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження - закрити. Вказує, що місцевим судом безпідставно взято до уваги та покладено в основу обвинувального вироку докази, що були зібрані з порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також, зазначає, що судом не було встановлено розмір заподіяної шкоди потерпілому ОСОБА_8 та в ОСОБА_7 не було умислу на скоєння крадіжки, відтак, в його діях відсутній склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК. Проте апеляційний суд всупереч приписам кримінального процесуального закону зазначених доводів апеляційної скарги сторони захисту належним чином не перевірив, обґрунтованих відповідей на них не дав та безпідставно залишив вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 без змін.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 підтримав доводи своєї касаційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника ОСОБА_6 та просила залишити судові рішення щодо ОСОБА_7 без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він уповноважений лише перевіряти правильність застосування судом норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Враховуючи викладене доводи касаційної скарги захисника про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам вчиненого злочину та неповноту судового розгляду не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Тому суд касаційної інстанції виходить із фактичних обставин, встановлених місцевим судом.

При цьому за правилами ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412 - 414 КПК.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 , серед іншого, вказує, що ухвала апеляційного суду відносно ОСОБА_7 підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке, на його думку, потягло безпідставне залишення без змін обвинувального вироку, оскільки апеляційний суд не надав відповідей на всі доводи апеляційної скарги сторони захисту.

Під час вирішення питання про наявність порушень вимог КПК суд має керуватися ст. 412 КПК, ч. 1 якої передбачає, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За приписами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Для постановлення судового рішення апеляційний суд із дотриманням визначеної Главою 31 КПК процедури повинен перевірити рішення суду першої інстанції з точки зору його законності й обґрунтованості (це передбачає оцінку оскарженого судового рішення на відповідність нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам провадження та дослідженим у судовому засіданні доказам), а також ухвалити рішення, яке повною мірою відповідатиме вимогам ст. 370 КПК, а також ст. 419 КПК або ст. 420 КПК.

При цьому така перевірка має бути зроблена із додержанням усіх вимог чинного законодавства, об`єктивно, неупереджено, а її результатом має бути законне та справедливе вирішення поданих апеляційних скарг для реалізації прав кожного на справедливий суд і перевірку законності й обґрунтованості оскаржених рішень суду першої інстанції.

Тобто, підтверджуючи законність оскаржених судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, або вносячи в них зміни чи скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим виконує завдання кримінального провадження, визначені у ст. 2 КПК, а саме: забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як визначено ст. 419 КПК, в ухвалі апеляційного суду повинні бути зазначені мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при її постановленні, а також положення закону, яким він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Недотримання зазначених положень є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке тягне за собою скасування судового рішення.

Переглядаючи вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку, апеляційний суд не дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів провадження вбачається, що не погоджуючись з вказаним вироком місцевого суду, захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу.

У цій скарзі сторона захисту, посилаючись на відсутність в діях ОСОБА_7 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження, порушувала питання про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК. Також захисник просив дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження.

Однак апеляційний суд взагалі не перевірив аргументи сторони захисту про те, що всупереч вимогам кримінального процесуального закону (статті 91, 370, 374 КПК) місцевим судом не було встановлено розміру заподіяної діями ОСОБА_7 шкоди потерпілому ОСОБА_8 та не надав відповіді на доводи сторони захисту щодо відсутністю умислу на вчинення злочину ОСОБА_7 .

Одночасно з цим апеляційний суд не врахував того, що фактично він виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Враховуючи викладене, ухвала апеляційного суду не відповідає приписам ст. ст. 404, 419 КПК, а допущені цим судом порушення вимог кримінального процесуального закону у силу положень ч. 1 ст. 412 КПК є істотними, оскільки перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що у свою чергу позбавляє суд касаційної інстанції можливості перевірити правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з цим, в порядку ч. 2 ст. 433 КПК, суд касаційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Тобто, для призначення остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень мають значення саме призначені попередніми вироками засудженому покарання, а не їх відбуття, натомість відбуття покарання є визначальним при застосуванні судом положень ст. 71 КК та призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків.

Однак, призначаючи ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, суд першої інстанції не визначив остаточне покарання за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, натомість частково приєднав невідбуту частину покарання за вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 27 липня 2022 року.

Переглядаючи вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2022 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , апеляційний суд не виправив помилки, допущеної судом першої інстанції, також не застосував передбачений законом порядок призначення покарання.

Таким чином, касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, під час якого суду необхідно врахувати наведене, ретельно перевірити всі доводи апеляційної скарги сторони захисту, за необхідності й наявності підстав повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, та постановити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, яке би відповідало вимогам статей 370, 419 КПК.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції розглядає питання про обрання запобіжного заходу під час скасування судового рішення і призначення нового розгляду у суді першої чи апеляційної інстанцій.

З метою запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК, та забезпечення можливості проведення нового розгляду судом першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 15 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 4 листопада 2023 року включно.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3