У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7273/23

№ 1-кп/183/1586/23

28 червня 2023 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000555 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру

ОСОБА_3 ,

встановив:

відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан. Крім того, відповідно до Указу Президента України № 58/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану строком на 90 діб.

18 квітня 2023 року, приблизно о 09 годині 35 хвилин, ОСОБА_3 проходив поблизу автомобіля марки «DaewooLanos» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 . В цей момент у ОСОБА_3 раптово виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, яке знаходиться в салоні вказаного автомобілю.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у вказаний час та місці, ОСОБА_3 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, відчинив незачинені на замок водійські двері автомобілю, проник до його салону, де побачив автомобільну магнітолу марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер 126Х6266, вартістю 1416 гривень 67 копійок, яка належить ОСОБА_6 , та визначив її для себе як об`єкт злочинного посягання. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_3 від`єднав вказану автомобільну магнітолу марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер 126Х6266 та з метою викрадення поклав її на поверхню дороги під автомобілем.

В цей момент дії ОСОБА_3 були помічені потерпілим ОСОБА_6 , який розуміючи протиправні дії ОСОБА_3 , наказав вийти з салону автомобілю, тим самим припинив його протиправне діяння. Таким чином, ОСОБА_3 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Особа щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_3 пояснив, що в день, вказаний у справі, він знаходився у с. Знаменівка, збирався заробити грошей щоб їхати до дівчини. У дворі побачив автомобіль «Ланос» з відкритими дверима. Вирішив його помити, щоб заробити гроші. В цей час вийшов господар та затримав його. Магнітолу він з автомобіля не крав. Її витягнув з панелі господар. Потім приїхали поліцейські.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просить суд застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився надав заяву про розгляд справи без його участі.

Захисник ОСОБА_5 не заперечував проти задоволення клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з наданням психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Обставини щодо суспільно небезпечного діяння, які викладені у клопотанні про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 підтверджуються окрім показань самого ОСОБА_3 , показаннями свідків, наданими безпосередньо суду.

Незважаючи на не визнання своєї вини, суд вважає, що це суспільно небезпечне діяння, за обставин викладених у клопотанні, вчинено ОСОБА_3 , що повністю підтверджується такими доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_7 , яка пояснила суду, що ОСОБА_3 є її сином. Він хворіє на шизофренію з 18 років. Вдома поводить себе добре, живе з нею, допомагає по господарству. Під час загострення хвороби кудись біжить, приступи хвороби бувають часто. 18.04.2023 їй зателефонували та повідомили, що сина затримали на крадіжку. Вважає, що він потребує лікування.

- згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.04.2023 року № 0000555 ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 18.04.2023 року потерпілого ОСОБА_8

- оглядом місця події від 18.04.2023 року, а саме ділянки місцевості перед будинком АДРЕСА_2 , за участю потерпілого ОСОБА_8 де знаходиться автомобіль марки «DaewooLanos» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », (з фотокартками де зображений автомобіль та автомобільна магнітола марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер НОМЕР_2 )

- речовим доказом автомобільною магнітолою марки «JVC» модель «KD-R45» серійний номер НОМЕР_2 , яка передана на зберігання потерпілому ОСОБА_8 .

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 квітня 2023 вбачається, що потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_3 як особу під №2, яка намагалася вчинити крадіжку з його автомобіля марки «DaewooLanos».

Відповідно до довідки до протоколу впізнання за фотознімками від 18.04.2023 за участю потерпілого ОСОБА_6 на фотознімку №2 зображений ОСОБА_3 .

Згідно гарантійної розписки від 17 травня 2023 ОСОБА_7 отримала від працівників поліції на відповідальне зберігання паспорт на ім`я ОСОБА_3 .

Дослідивши у судовому засіданні зібрані у кримінальному провадженні докази, суд вважає, що вони повністю узгоджуються між собою і доводять вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, про яке зазначено у клопотанні прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 своїми діями, які виразились у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене в умовах воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення.

Вивченням особи ОСОБА_3 встановлено, що він не працює, до кримінальної відповідальності не притягався, характеризується за місцем мешкання посередньо, перебуває на обліку лікаря психіатра.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 287 від 18.05.2023 ОСОБА_3 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, страждав і в теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Зазначене хронічне психічне захворювання позбавляло іспитованого можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння.За своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом, відповідно до ст.92 КК України, потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ст. 18 КК України суб`єктом кримінального правопорушення є фізична осудна особа.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності кримінальні правопорушення; 3) які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 513 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Судом встановлено, що за своїм психічним станом ОСОБА_3 під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними, в даний час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїчної, не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, тож потребує застосування примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Враховуючи наведене, суд вважає, що клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_3 підлягає задоволенню, оскільки останній вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і до нього можливо застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації в психіатричну лікарню з наданням психіатричної допомоги із звичайним наглядом, згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 287 від 18.05.2023, оскільки за своїм психічним станом іспитований у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними.

Статтями 511, 512 КПК України передбачено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно зі ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Види примусових заходів медичного характеру визначені ст. 94 КК України.

Зокрема, відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 3 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати, зокрема, такі примусові заходи медичного характеру: госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку. Особа та психічний стан ОСОБА_3 відповідають таким критеріям для призначення такого примусово заходу медичного характеру.

Отже, з урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 обґрунтоване, тому підлягає задоволенню.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 необхідно продовжити до набрання ухвалою законної сили.

Визначаючи тип психіатричного закладу у відповідності до ст. 94 ч. 1 КК України, суд виходить не тільки з психічного стану неосудного (характеру та тяжкості захворювання), а й ураховує тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічного хворого для себе та інших осіб.

Долю речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України та питання про судові витрати відповідно до ст. 124 КПК України суд в даному провадженні не вирішує, оскільки такі питання вирішуються виключно при постановленні вироку згідно 374 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.292, 371, 372, 376, 392, 508, 512, 513 КПК України, суд,

постановив :

застосувати до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (м. Дніпро, вул. Бєхтєрєва, 1) зі звичайним наглядом.

Продовжити ОСОБА_3 запобіжний захід у виді поміщення до Дніпровської філії «Спеціального закладу з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інституту психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків МОЗ України» до набрання ухвали законної сили.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1