КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-сс/4809/266/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія - ст. 309 КПК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.06.2023 року м. Кропивницький

Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

при участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

переглянула у відкритому судовому засіданні, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року, якою стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не одруженого, без утриманців, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 (зі слів), АДРЕСА_4 неодноразово судимого, останній раз:

-09.03.2016 вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів: з 14 години 15 хвилин 28 травня 2023 року до 14 години 15 хвилин 26 липня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обставини вчинення кримінального правопорушення як їх наразі встановлено органом досудового розслідування, наступні.

ОСОБА_8 , 28 травня 2023 року, приблизно о 13 годин 45 хвилин, перебуваючи по АДРЕСА_3 , побачив потерпілу ОСОБА_9 , яка здійснювала продаж квітів, підійшов до останньої та відкрито викрав мобільний телефон марки Tecno BB2, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , золотистого кольору, вартість якого, зі слів потерпілої ОСОБА_9 , складає 3 000,00 гривень.

Ухвалою слідчого судді постановлено задовольнити клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано стосовно підозрюваного запобіжний захід на строк 60 днів, із визначенням застави.

Своє рішення слідчий суддя районного суду вмотивував наступним.

Слідчим у клопотанні та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Органом досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що може перешкодити належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, або може створити загрозу для виконання завдань кримінального судочинства.

Слідчий суддя прийшов до переконання про можливість підозрюваного ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню у будь-який спосіб, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, враховано слідчим суддею й обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

З урахуванням всіх обставин, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що належна процесуальна поведінка підозрюваного ОСОБА_8 та забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків можливе за умови застосування щодо нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Із судовим рішенням слідчого судді не погоджується та оскаржує його в апеляційному порядку адвокат підозрюваного - ОСОБА_7 , який в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Вважає ухвалу слідчого судді незаконною, необґрунтованою, і свої вимоги мотивує наступними доводами.

Підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на утриманні матір похилого віку, яка хворіє, та місце роботи без офіційного працевлаштування.

Отже, слідчим суддею не взяті до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а також і не оцінено наявності або відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, є не доведеним, що підозрюваний ОСОБА_8 намагатиметься переховуватись від досудового розслідування або вчинить нове кримінальне правопорушення.

Не надано оцінки можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме - домашнього арешту.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, подану ним в інтересах підозрюваного, просив скасувати ухвалу слідчого судді, відмовити у задоволенні клопотання слідчого, постановити нову, якою застосувати стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби, думку прокурорки, яка заперечила задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали клопотання та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу; запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів зважає на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, по справах «Смирнова проти Російської Федерації», «Летельєр проти Франції», «Вемгофф проти Німеччини», відповідно до яких тримання особи під вартою можливе лише у виняткових чотирьох випадках: при ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд; при ризику перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесові здійснення правосуддя; при ризику вчинення ним подальших правопорушень; при ризику спричинення ним порушень громадського порядку. Усі чотири ризики мають бути реальними і обґрунтованими, аргументи на цей предмет не повинні бути загальними і абстрактними.

Колегія суддів ураховує, що термін «обґрунтована підозра», згідно практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

При цьому, колегія суддів не може не зазначити, що практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 року ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна це питання, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.

Встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до інкримінованого кримінального правопорушення (обґрунтованість підозри) підтверджується наданими прокурором інформацією та фактами: рапорт поліції, протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 28.05.2023, протоколи огляду місця події від 28.05.2023, постанова про визнання, приєднання до кримінального провадження речових доказів від 29.05.2023, протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 28.05.2023, та додаткового допиту потерпілої від 29.05.2023, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2023 із довідкою, протокол пред`явлення речей для впізнання від 29.05.2023 із довідкою, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 від 28.05.2023, ОСОБА_12 від 28.05.2023.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Зважується на практику Європейського суду, - тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, позицію ЄСПЛ, яка висвітлена в рішенні від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», - суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України, відноситься до категорії умисних, тяжких, корисливих, санкція передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Також, відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються й наступні обставини.

Підозрюваний ОСОБА_8 не навчається, безробітний, сталого джерела доходу для існування не має, не одружений, без утриманців, не має міцних соціальних зв`язків.

Також, слід зауважити, ОСОБА_8 багаторазово судимий (у 2010, 2012, 2013, 2015 та 2016 роках), за вчинення кримінальних правопорушень проти власності (ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 186 КК України), в тому числі й тяжких, судимості не зняті й не погашені.

Вказане свідчить про схильність підозрюваного ОСОБА_8 до протиправної, асоціальної поведінки, до вчинення кримінальних правопорушень, про його нехтування принципом мирного володіння майном, і зважаючи на безробіття та відсутність сталого джерела доходу, свідчить про прагнення підозрюваного до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і в цілому, - про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, соціюватись у суспільстві, і його підвищену суспільну небезпечність.

У даному кримінальному провадженні тільки розпочате досудове розслідування, триває збирання доказів, проведення слідчих дій.

Враховуючи зазначене вище у сукупності, можливо стверджувати про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Зокрема, підозрюваний ОСОБА_8 , зважаючи на тяжкість інкримінованого злочину та усвідомлюючи міру покарання, що може йому загрожувати, наявність непогашених судимостей, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за його вчинення (в тому числі за відсутності сталих соціальних зв`язків - на тимчасово окупованих та непідконтрольних територіях держави), з високою ймовірністю - вчинити нові кримінальні правопорушення, зокрема, проти власності.

З огляду на означене, колегія суддів прийшла до висновку, що слідчий суддя місцевого суду правильно оцінив наявні ризики та обґрунтовано задовольнив клопотання органу досудового розслідування, обравши стосовно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, також запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а у такому випадку не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства.

Отже, обраний відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за вказаних обставин справи, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У конкретному випадку, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою обумовлено процесуальною необхідністю та є доцільним у межах даного кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги сторони захисту, в тому числі з приводу неврахування слідчим суддею вимог ст. ст. 177-178 КПК України, - спростовуються зазначеним вище.

Крім того, як альтернативний запобіжний захід судом визначено заставу.

Як слідує з матеріалів клопотання, слідчий суддя, з урахуванням вимог ст. ст. 182, 183 КПК України, при визначенні розміру застави врахував суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , особу останнього, його матеріальний стан.

На підставі вказаного суд визначив підозрюваному заставу у мінімальному розмірі в межах п. 2) ч. 5 ст. 182 КПК України, - 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Тобто, дії суду відповідають вимогам кримінального процесуального закону.

Відтак, беручи до уваги зазначене, виходячи з положень ст. 177-178 КПК України, ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та матеріалів справи, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого слідчим суддею судового рішення, тому залишає оскаржувану ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який здійснює захист підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 травня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів: з 14 години 15 хвилин 28 травня 2023 року до 14 години 15 хвилин 26 липня 2023 року, із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, - залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4