Справа № 626/1990/23
Провадження № 1-кп/626/344/2023
УХВАЛА

05 вересня 2023 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання по кримінальному провадженні № 626/1990/23, за обвинуваченням ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Тольяті Куйбишевської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Красноградського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України. Під час досудового розслідування у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В судовому засіданні ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 19.07.2023 обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме до 14.09.2023.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обов`язок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

До суду від прокурора надійшло клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали і не змінилися, а строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14 вересня 2023 року.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити, оскільки ризики, визначені в попередній ухвалі суду, не відпали та не змінились.

Обвинувачений та захисник висловили свою позицію з приводу заявленого клопотання та заперечували проти його задоволення.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

З обвинувального акта вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, який відноситься до особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Суд виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_4 .

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій, що не зменшує вагомість підстав для тримання обвинуваченого під вартою.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, ризики, передбачені ст.177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, а відтак, щодо останнього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням викладених обставин є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути вищезазначені ризики, а тому суд приходить до переконливого висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, судне визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою.

Керуючись ст.ст. 177,178,183,194-197,201,331,392 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у виді тримання під ОСОБА_6 у, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 ст.121 КК України на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 03 листопада 2023 року в Державній установі "Харківський слідчий ізолятор", без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити в ДУ "Харківський слідчий ізолятор".

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_7