11.09.2023
Справа № 337/824/21
Провадження № 1-в/331/123/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна, -

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Запоріжжя 31 липня 2023 року надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.384, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 384 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України, на квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 , накладено арешт. За наслідками судового розгляду у цій справі, зазначений арешт на нерухоме майно ОСОБА_5 не скасовано. На підставі викладеного просив скасувати арешт на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що право власності його довірителя на сьогодні ніким не оспорюється, ОСОБА_5 набула статусу власника квартири на законних підставах, що підтверджується копіями відповідних правовстановлюючих документів. Правова підстава, яка була чинна на момент накладення арешту на квартиру, вже не існує, оскільки кримінальне провадження було закрито судом. Вважав недопустимим обмеження у праві на вільне володіння майном ОСОБА_5 , тому просив скасувати арешт.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання, оскільки спірна квартира було об"єктом шахрайських дій, її власники неодноразово змінювались, тому зняття арешту з об"єкту нерухомості може негативно вплинути на захист прав потерпілої та можливість розпоряджатися власністю у подальшому.

Потерпіла ОСОБА_12 у судове засідання не з"явилась, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2 , була предметом злочинного посягання у кримінальному провадженні № 0000418 від 09.12.2020 року.

У зв`язку з чим постановою В.о. прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя молодшого радника юстиції ОСОБА_13 № 902-07 від 16.02.06, накладено арешт на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя радника юстиції ОСОБА_14 № 2-07 від 11.01.2007, накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 24 серпня 2022 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190, ч.4 ст.190, ч.2 ст.384, ч.3 ст.28 ч.3 ст.358, ч.3 ст.28 ч.4 ст.358 КК України, ОСОБА_7 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 28 ч. 4 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_9 скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 190, ч. 3 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 384 КК України, ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27 ч.4 ст.190, ч.4 ст.190 КК України закрито у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

З матеріалів, долучених в судовому засіданні прокурором, вбачається, що з квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 , було проведено декілька угод щодо зміни права власності.

В той же час, станом на сьогодні ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) є останнім власником нерухомого майна, що підтверджується договором про відступлення прав за договором іпотеки посвідченим 28 грудня 2006 року ОСОБА_15 , приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу за реєстром № 1-1816 від 29.10.2019 року. Крім того, суд зазначає, що законність набуття ОСОБА_5 права власності ніким не оспорюється, цивільні справи щодо визнання угод недісними та інші по вказаному об"єкту нерухомого майна у судах загальної юрисдикції Запорізької області не перебувають.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п.2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 4 ст.174КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод було гарантовано захист права власності. Згідно з нею кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Так, суд враховує, що наразі кримінальне провадження у відношенні ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 закрито у зв"язку зі спливом строків давності притягнення осіб до кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим запобіжні заходи, що були застосовані в межах вказаного кримінального провадження, мають бути скасовані.

При цьому, посилання прокурора на необхідність захисту права власності потерпілої ОСОБА_12 за відсутності кримінального провадження суд вважає помилковим, оскільки вони не грунтуються на законі.

Таким чином, клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту накладеного на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою в.о. прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя молодшого радника юстиції ОСОБА_16 № 902-07 від 16.02.2006 року на квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер обтяження № 4592836).

Скасувати арешт, накладений постановою прокурора Орджонікідзевського району м. Запоріжжя радника юстиції ОСОБА_14 № 2-07 від 11.01.2007 року на квартиру АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер обтяження № 4384518).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня оголошення ухвали. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1