ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2606/23 Справа № 202/3169/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000142 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, за виключенням можливості відвідування закладів охорони здоров`я, з покладанням будь-якого обов`язку, передбаченого ст.194 КПК України, або зменшити розмір застави до 40 прожиткових мінімумів доходів громадян.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що малолітня дитина та мати обвинуваченого ОСОБА_7 мають проблеми зі здоров`ям, а тому вони потребують його допомоги.

Стверджує, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, 2018 року народження.

Сім`я обвинуваченого утримується виключно за рахунок доходу його дружини, який використовується на оренду житла та на утримання дитини, яка потребує постійного медичного догляду.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_7 також страждає на певні захворювання.

Посилається на те, що прокурором ризики не доведені.

Вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю дає можливість виключити ризик переховування.

Стверджує, що мотивувальна частина ухвали не містить перелік доказів, наданих сторонами, та не містить належного обгрунтування задоволення клопотання прокурора та не взяття до уваги клопотання сторони захисту.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24 серпня 2023 року, також визначено заставу в розмірі 600 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 610 400 грн.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництва такою організацією, окрім того, судом враховано покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу, проживання у м. Марганець, який розташований неподалік від зони бойових дій.

Від обвинуваченого, прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність обвинуваченого та прокурора, проти чого не заперечувала захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0000142 щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.3ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді від 20.08.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 26.06.2023 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, а саме, його вік, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу.

Окрім того, до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

При цьому слід зазначити, що судом розглянута можливість застосування до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу, а саме, застави, яка була встановлена ще ухвалою суду від 14.03.2023 року.

Також, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Твердження захисника, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, одружений, має малолітню дитину, 2018 року народження, при цьому його дитина та мати мають проблеми зі здоров`ям, та він сам страждає на певні захворювання, а також, що сім`я обвинуваченого утримується виключно за рахунок доходу його дружини, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, окрім того, відсутні відомості на підтвердження неможливості перебування обвинуваченого під вартою у зв`язку із станом здоров`я.

Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Посилання захисника на те, що мотивувальна частина ухвали не містить перелік доказів, наданих сторонами, та не містить належного обгрунтування задоволення клопотання прокурора та не взяття до уваги клопотання сторони захисту є безпідставними, оскільки колегією суддів встановлено, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України, в тому числі, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, зазначено, що тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Вимоги захисника щодо зменшення розміру застави колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно із ухвалою від 14.03.2023 року застава була визначена відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України, з урахуванням тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, а саме двох особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом психотропних речовин в складі злочинної організації, за ознаками створення та керівництво такою організацією, а тому відсутні підстави для зменшення розміру застави.

При цьому слід зазначити, що з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255 КК України, тобто у створенні та керівництві злочинної організації, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, а тому, відповідно до п.п. 4, 5 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 26 червня 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4