Справа № 447/2295/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1348/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у кримінальному проваджені № 0000274 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України, щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України та призначено йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 12.03.2020 яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 ( вісім тисяч п`ятсот) гривень виконувати окремо.

Згідно з вироком ОСОБА_6 / постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 21.11.2019р. за №447/2434/19 , яка набрала законної сили 03.12.2019р. був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП, якою на останнього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Вироком Миколаївського районного суду від 12.03.2020р. ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за фактом невиконання постанови суду, що набрала законної сили, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 8500 гривень 00 копійок.

ОСОБА_6 діючи умисно та достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, з метою її невиконання, хоча маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, 05.08.2020 о 12 год. 10 хв., керував автомобілем марки «ВАЗ 2108», із державним номерним знаком « НОМЕР_1 », рухався по пр. Шевченка у м. Новий Розділ Львівської області, з ознаками наркотичного сп`яніння. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився. За порушення Правил дорожнього руху України, щодо нього винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 05.08.2020 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 124 КУпАП, а також складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст. 130 КУпАП від 05.08.2020.

На вирок суду прокурор ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати даний вирок та ухвалити новий, яким ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України до даного покарання повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12 березня 2020 року та визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі та штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн. На підставі ч.3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн., виконувати самостійно.

В обґрунтування покликається на те, що не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, судове рішення суду першої інстанції є незаконним і таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення покарання. Вказує, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_6 покарання, не зважаючи на те, що він на момент постановлення нового вироку не відбув покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12 березня 2020 року у вигляді штрафу не сплатив штраф, неправильно застосував положення ст. 75 КК України, та безпідставно звільнив від відбування призначеного покарання із визначенням іспитового строку. На думку апелянта обвинувачений ОСОБА_6 уникнув покарання у виді реального позбавлення волі внаслідок неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність.

21 квітня 2023 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про долучення до матеріалів справи довідки №3219 від 08 квітня 2023 року, яка видана солдату ОСОБА_6 та підтверджує його перебування на військовій службі по мобілізації у військовій частині НОМЕР_2 з 24 травня 2022 року по теперішній час.

Заслухавши виступи прокурора ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 , яка заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вимогами ч.1 ст. 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального правопорушення, відповідає фактичним обставинам справи і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд першої інстанції дав належну правову оцінку, вірно кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.3 ст. 382 КК України.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються, суд не проводить детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , що оскаржуваний вирок суду є незаконним, у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого не знайшли свого підтвердження під час перегляду апеляційним судом вироку суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, за яких вчинений злочин, в тому числі і ті обставини, які пом`якшують покарання. Дотримання цих вимог з приводу загальних засад призначення покарання необхідне, оскільки саме за допомогою них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015 року, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обираючи обвинуваченому покарання, суд виходить не тільки із встановленої ст. 50 КК України його мети кари, а й з надання можливості засудженому виправитись та запобігти вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Перевіривши в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції та інші матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що вказані вимоги виконані судом першої інстанції належним чином.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно врахував: ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий Миколаївським районним судом Львівської області 12.03.2020р. за ст.382 ч.1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 грн., має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризуються позитивно, не перебуває на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, як обставини, які пом`якшують покарання і відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З огляду на вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції оцінивши в сукупності обставини справи, належним чином призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням статей 75, 76 КК України.

Щодо доводів прокурора про те, що останній не відбув покарання за попереднім вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 12 березня 2020 року у вигляді штрафу не сплатив штраф, то такі спростовуються матеріалами справи.

Так, 20 жовтня 2022 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшла відповідь Стрийського районного суду відділу №1 філії ДУ «Центр пробації» на адвокатський запит адвоката ОСОБА_8 , згідно якого 06 жовтня 2022 року обвинувачений ОСОБА_6 знятий з обліку Стрийського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області у зв`язку з оплатою штрафу квитанція №0.0..1 від 04 жовтня 2022 року.

На підставі вищенаведеного колегія суддів вважає, що слід виключити з резолютивної частини вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року: «Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 12.03.2020 яким ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст. 382 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень виконувати окремо».

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів визнає, що апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 слід задоволити частково та змінити вирок в частині покликання на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 12.03.2020, який слід виконувати окремо.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задоволити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року щодо ОСОБА_6 змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 18 листопада 2020 року покликання на самостійне виконання вироку Миколаївського районного суду Львівської області від 12 березня 2020 року.

У решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4