Справа №592/9696/16-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/163/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за клопотанням захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року, якою відносно підозрюваної ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року клопотання слідчого Сумського відділу поліції ГУ НП в Сумській області ОСОБА_9 було задоволено.

Обрано щодо ОСОБА_8 , яка оголошена у міжнародний розшук, з метою арешту та екстрадиції в Україну для притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 189 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись з таким рішенням слідчого судді, захисник підозрюваної ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 звернулась до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на його апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.

У клопотанні захисник, вважаючи строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин, посилаючись на те, що ОСОБА_8 під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, присутньою не була і взагалі не знала, що відносно неї порушено кримінальну справу.

Нею, захисником, після ознайомлення з матеріалами даного провадження, 03 січня 2023 року на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року була подана апеляційна скарга, яка ухвалою апеляційного суду була повернута з підстав відсутності окремого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, і вказане рішення нею було отримано 25 січня 2023 року. Усунення зазначеного недоліку та повторна подача апеляційної скарги здійснено було 26 січня 2023 року.

Додатково захисник вказує на те, що орієнтовно з 2011 року ОСОБА_8 основний час проживала на Закарпатті, торгувала на ринку, до м. Глухова приїздила 3-4 рази на рік, привезти товар для реалізації та провідати сина, який жив з батьком, у шлюбі з яким остання ніколи не перебувала і не перебуває, відносини з ним були досить натягнуті. Ніяких підозр їй ні працівники поліції, ні будь-хто не вручали.

Про наявність ухвали про обрання запобіжного заходу, порушення відносно неї кримінальної справи ОСОБА_8 дізналась після отримання відповіді на адвокатський запит та ознайомлення нею (захисником) з матеріалами клопотання про обрання останній запобіжного заходу.

Захисник вважає вищенаведені обставини такими, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу та просить поновити пропущений з поважних причин строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді.

У поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 вказує, що в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею зазначено, що ОСОБА_8 16 січня 2013 року було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, що з 17 січня 2013 року вона була оголошена у розшук на підставі ч. 2 ст. 281 КК України, а з 12 лютого 2014 року була оголошена у міжнародний розшук.

Однак, ОСОБА_8 підозра не повідомлялась та не вручалась у жодний з передбачених КПК України спосіб, про існування відносно неї підозри у кримінальному провадженні їй стало відомо після отримання відповідей на адвокатські запити до Ковпаківського суду та Сумського РУП ГУНП в Сумській області. Зокрема, у відповіді Сумського РУП ГУНП в Сумській області від 29 грудня 2022 року вказано, що у слідчому відділі перебуває кримінальне провадження № 0000338 відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, яке з 17 січня 2013 року зупинене у зв`язку з оголошенням останньої у розшук. При цьому, їй, як захиснику ОСОБА_8 було відмовлено у наданні матеріалів даного кримінального провадження для ознайомлення, в порядку ст. 221 КПК України, з посиланням на те, що вона (захисник) не є стороною зазначеного кримінального провадження.

Разом з тим, як вказує апелянт, відповідно до ст. 3 КПК України стороною кримінального провадження з боку захисту є, зокрема, підозрюваний, його захисники та законні представники, і якщо слідство не визначає її, як захисника ОСОБА_8 , стороною кримінального провадження, стає питання, у якому статусі перебуває сама ОСОБА_8 у даній кримінальній справі, з яких підстав її оголошено у розшук та обрано запобіжний захід.

На думку апелянта, такі дії органу досудового розслідування є навмисними, для створення уяви ухилення ОСОБА_8 від органів слідства та є перешкоджанням реалізації нею її прав на захист та взагалі знати, в чому її підозрюють.

Крім того, апелянт вказує, що матеріали даного провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 була повідомлена про час, день та місце розгляду клопотання, наявні лише докази направлення та вручення поштового повідомлення виключно прокурору. Тобто, в порушення ст. 187 КПК України, судовий виклик ОСОБА_8 не здійснювався і клопотання про її привід разом з клопотанням про обрання запобіжного заходу також не подавалось.

Також, апелянт зазначає, що слідчий у клопотанні посилався на протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 , який, даючи показання щодо дій ОСОБА_11 та ОСОБА_8 вказував, що з останньою він спілкувався двічі: вперше - коли вони познайомились, вдруге - коли на прохання ОСОБА_11 , вона дала свою згоду, щоб потерпілий оформив на неї довіреність на продаж квартири. При цьому, ОСОБА_11 про свої наміри щодо квартири потерпілого ОСОБА_8 не повідомляв. Необхідність казати у нотаріуса, що вона цивільна дружина потерпілого, ОСОБА_11 пояснив тим, що потерпілому треба терміново їхати на заробітки і він може не встигнути продати квартиру до від`їзду, чим ввів її в оману. В її присутності ОСОБА_11 або будь-хто інший ніяких погроз або погрозливих дій відносно потерпілого не вчиняв. При цьому, жодної майнової вимоги до потерпілого ОСОБА_8 не пред`являла і тим більше жодного разу йому не погрожувала. Всі дії з майном потерпілого, вчинялись на користь лише ОСОБА_11 , а не ОСОБА_8 .

Таким чином, на думку апелянта, за відсутності обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_8 та за відсутності існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, підстав для застосування до останньої запобіжного заходу у вигляді тримання немає, а тому, оскаржувана ухвала, якою було задоволено клопотання слідчого, підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, позицію захисника ОСОБА_7 , яка підтримала як клопотання, так і доводи апеляційної скарги та просила їх задовольнити, прокурора, який вважав рішення слідчого судді законним та обґрунтованим, просив залишити його без зміни, а клопотання захисника та апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали як даного провадження, так і витребуваного кримінального провадження №0000338, обговоривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, при вирішенні питання щодо поновлення захиснику ОСОБА_7 строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 21 жовтня 2016 року, колегія суддів зазначає, що п.2 ч.1 ст.309 КПК України передбачено, під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 395, п. 3 ч. 1 ст. 393 КПК, апеляційна скарга може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення підозрюваним, обвинуваченим, його законним представником чи захисником.

За ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише втому випадку, якщо його пропущено з поважних причин.

Крім того, забезпечення права на захист і забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, віднесено до загальних засад кримінального провадження (п. п. 13, 17 ч. 1 ст. 7 КПК України).

Виходячи з змісту ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю та ордером, договором із захисником або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до статей 55, 59, 129 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Принцип забезпечення обвинуваченому права на захист і забезпечення права на апеляційний перегляд справи, а у визначених законом випадках на касаційне оскарження судових рішень, є однією з основних засад судочинства.

Гарантії права на захист у разі кримінального обвинувачення передбачено й у п. «б» ч. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року та підпункті (с) п. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зі змісту оскаржуваної ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року вбачається, що рішення про обрання щодо підозрюваної ОСОБА_8 , було постановлено за участі прокурора та слідчого.

Наявним у справі ордером підтверджується те, що 23 грудня 2022 року ОСОБА_8 уклала договір про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , яка 29 грудня 2022 року ознайомилась з матеріалами даної справи.

З врахуванням вищезазначеного, а також тих обставин, що на спростування доводів захисника ОСОБА_7 про те, що подана нею на вищезазначене рішення слідчого судді апеляційна скарга була повернута ухвалою апеляційного суду з підстав відсутності окремого клопотання про поновлення строку на її оскарження, яку вона отримала 25 січня 2023 року, матеріали даного провадження доказів не містять, а повторна подача апеляційної скарги з окремим клопотанням відбулась вже 26 січня 2023 року, колегія суддів вважає за необхідне поновити останній строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року як такий, що був пропущений з поважних причин.

Що стосується поданої захисником апеляційної скарги на вказане рішення слідчого судді, яким відносно ОСОБА_8 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи питання щодо обрання до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжного заходу, вищезазначених вимог Закону дотримався не в повному обсязі.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що 08 грудня 2012 року до ЄРДР було внесено дані та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0000338, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України, в якому 16 січня 2013 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину, 17 січня 2013 року, на підставі ч. 2 ст. 281 КПК України, її оголошено у розшук, а 12 лютого 2014 року - оголошено у міжнародний розшук, з метою арешту та екстрадиції в Україну, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Саме вказані обставини і були враховані слідчим суддею при встановленні ризиків того, що підозрювана ОСОБА_8 , як особа, яка представляє підвищену суспільну небезпеку, може залишити місце проживання, переховуватися від органів досудового розслідування або суду з метою уникнути взагалі відповідальності за скоєне, вчиняти інші кримінальні правопорушення, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що і стало підставою для обрання відносно останньої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оскарживши таке рішення в апеляційному порядку, захисником в апеляційній скарзі, окрім іншого, наголошується на тому, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 , як передбачено КПК України, вручено не було, а тому, відсутні підстави вважати, що остання отримала статус підозрюваної у даному кримінальному провадженні.

Перевіривши такі доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків. Так, за приписами ч. 1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно вимог ч. 3 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, що регулює відносини, пов`язані з викликом особи до слідчого, прокурора, суду.

Згідно ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Відповідно до ч.1 ст. 136 КПК України належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

З метою перевірки обґрунтованості вищевказаних доводів апелянта, апеляційним судом було витребувано кримінальне провадження №0000338, досудове розслідування якого здійснюється Сумським РУП ГУНП в Сумській області.

Під час перевірки вказаних матеріалів, колегією суддів було встановлено, що докази на підтвердження того, що ОСОБА_8 особисто чи шляхом направлення поштового повідомлення відповідно до вимог ст.135 КПК України, було вручено підозру, взагалі відсутні.

При цьому, прокурор, під час надання пояснень стосовно законності прийнятого слідчим суддею рішення та відсутності підстав для його скасування, на запитання головуючого, в порядку уточнення, щодо вручення ОСОБА_8 підозри, повідомив, що він знає, що така підозра, особисто, останній вручена не була, а вручалась за правилом поштового повідомлення шляхом направлення на відому слідству адресу, однак доказів на підтвердження зазначеного, матеріали даного провадження не містять.

Аналізуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що матеріалами кримінального провадження не доведено, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було здійснено у передбачений КПК України спосіб, а направлення повідомлення про підозру поштою, як вказував прокурор, не може бути доказом його вручення особі, оскільки не містять передбаченого ч. 1 ст. 136 КПК України підпису про його отримання.

При цьому, ч. 1 ст. 42 КПК України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За відсутності доказів того, що органом досудового розслідування було вжито заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для висновку, що остання набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, а відповідно, вирішення питання щодо застосування до неї запобіжного заходу є безпідставним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок про те, що відносно ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є передчасним, і постановляючи ухвалу про задоволення клопотання слідчого, слідчий суддя не врахував обставин, які мали значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, тобто допустив істотні порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування такого рішення судом апеляційної інстанції.

За результатом апеляційного розгляду, після скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, відповідно до п.2 ч.3 ст.407 КПК України, з врахуванням встановлених обставин, колегія суддів вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст.404,407,418,419,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 21 жовтня 2016 року, якою відносно підозрюваної ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити слідчому Сумського відділу поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4