Код суду 233 Справа № 233/781/23
Вирок
Іменем України
25 травня 2023 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:
- 16 березня 2000 року Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна;
- 17 січня 2007 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік;
- 28 жовтня 2009 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ч. 3 ст. 187, 128, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців із конфіскацією майна;
- 13 листопада 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; судимості, у встановленому законом порядку, не зняті та не погашені,
- 24 березня 2023 року Дружківським міським судом Донецької області ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком;
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" на підставі указу президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб. На підставі указу президента №133/2022 у зв'язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 24 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.
В період дії воєнного стану, 01 грудня 2022 року, приблизно о 15 год. 00 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , проходячи біля буд. АДРЕСА_2 , вирішив зайти за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , з метою повернення грошового боргу в розмірі 500 гривень, які ОСОБА_6 раніше надавав ОСОБА_5 . Передавши грошові кошти в сумі 300 грн., ОСОБА_5 попросив ОСОБА_6 зайти трохи пізніше за рештою грошей.
У той же день, приблизно о 15 год. 30 хв., більш точного часу встановити не виявилось можливим, ОСОБА_6 , повернувся за рештою грошей до ОСОБА_5 , де знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , побачив, що вхідні двері до приміщення квартири відчинені, та у нього виник злочинний умисел спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна.
Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу проник до середини приміщення квартири, за адресою: АДРЕСА_3 , де побачив, що ОСОБА_5 відпочиває, та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди власнику майна, викрав майно, що належить ОСОБА_5 , а саме:
- 40 дюймовий телевізор марки «Samsung» сірого кольору, модель UE40K5500AU; тип: UE40K5500; серійний номер: OBBE3LBH900552, рік випуску: 2016.09, вартістю 8573, 96 грн.;
- конвекційний обігрівач марки «RODA» білого кольору, модель: RP - 1500, дата виробництва: 2019.07, вартістю 2443, 68 грн.;
- мобільний телефон марки «Хiomi» Redmi 6A, чорного кольору, модель М1804СЗСG, об`єм пам`яті 32, 00 ГБ, версія Android 9 PPR1.180610.011, вартістю 1666, 67 грн.
- наплічну сумку чорного кольору, яка матеріальної цінності для потерпілого не має, на момент вчинення крадіжки була застебнута та в середині якої знаходилися документи та інші речі, а саме: паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , серія НОМЕР_1 , виданий Торецьким МВ ГУ ДМС України в Донецькій області, тимчасовий реєстраційний талон НОМЕР_2 , виданий на ім`я ОСОБА_5 , технічний паспорт на автомобіль М-2140 Люкс 1982 р.в., виданий на ім`я ОСОБА_5 , екзаменаційна картка водія, номер НОМЕР_3 , видана на ім`я ОСОБА_5 , свідоцтво про закінчення навчального закладу з підготовки водіїв транспортних засобів серія ААА, номер НОМЕР_4 , видана на ім`я ОСОБА_5 , пластикова банківська картка для виплат «ПриватБанк» номер НОМЕР_5 , видана на ім`я ОСОБА_5 , медичні довідки у кількості 3 штук, серія 2МДЗ, номер 211096, серія 10 ААБ, номер 056557, видані на ім`я ОСОБА_5 , наліпки на авто Generali Garant страхування у кількості 2 штук, видані на ім`я ОСОБА_5 , картка від мобільного телефону «Хiomi» Redmi 6A, яка належить ОСОБА_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не мають.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчинені інкримінованого йому правопорушення. Пояснив, що дійсно в зазначений в обвинувальному акті день та час вчинив крадіжку телевізору, телефону, обігрівача та сумки з документами, але це було зроблено ним не заплановано. Прийшов додому до потерпілого, щоб забрати борг, побачив, що він спить та взяв зазначені речі, приніс їх додому. Наступного ранку до нього прийшли працівники поліції і він віддав всі речі. Потім зустрів потерпілого і той йому сказав, що йому все повернули. Крадіжку вчинив через те, що не мав коштів на існування.
Оскільки обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, та приймаючи до уваги, що прокурор, також не оспорював фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин скоєння злочинів, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, допитавши у судовому засіданні обвинуваченого та частково дослідивши матеріали кримінального провадження, у тому числі ті, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.
Щодо призначення покарання.
Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні просив суворо не карати обвинуваченого, зазначив, як би він знав, що це скоїв ОСОБА_6 , то заяву в поліцію не писав би, бо знає його тривалий час, разом з ОСОБА_6 проживає дружина інвалід. Викрадені речі йому повернуті.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що під час судового розгляду встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років. Цей вирок та вирок Дружківського міського суду Донецької області від 24.03.2023 виконувати самостійно.
Обвинувачений просив суворо не наказувати, не закривати «на довго», зазначив, що він не використовував у власних цілях військовий стан, не «марадьорив», з потерпілим примирився.
Захисник зазначив, про те, що цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено, потерпілий викрадені речі отримав, ОСОБА_6 провину визнав в повному обсязі, а тому просив призначити мінімальне покарання передбачене ч. 4 ст. 185 КК України 5 років позбавлення волі, з урахуванням вироку Дружківського міського суду Донецької області від 24.03.2023застосувати принцип поглинення менш суворого покарання, більш суворим покарання призначеним цим вироком,передбачений ч. 4 ст. 70 КК України та визначити остаточне покарання 5 років позбавлення волі з застосуванням ст. 75,76 КК України.
При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, суд враховує приписи статей 50, 65 КК України, зі змісту яких випливає, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд визнає рецидив злочинів.
Разом з цим, суд приймає до уваги досудову доповідь органу пробації від 20 серпня 2022 року, згідно з якої орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення оцінює як дуже високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінується як дуже високий. Орган пробації вважає, що застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.
Згідно з роз`ясненнями п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, «Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів».
Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.
Також при призначенні обвинуваченому покарання судом враховується думка потерпілого, однак вона не є вирішальною. Судом враховується й те, що потерпілий отримав викрадені речі не від обвинуваченого, а лише після проведення активних розшукових дій щодо викраденого майна поліцейськими, які після закінчення всіх слідчих, процесуальних дій повернули вказане майно власнику на відповідальне зберігання до рішення суду.
За таких обставин, судом враховано, що обвинувачений ніде не працює, єдиного джерела доходів не має, раніше неодноразово судимий, знову вчинив умисний тяжкий злочин за ч. 4 ст. 185 КК України, а отже, на думку суду, належних висновків для себе не зробив, що свідчить про антисоціальну спрямованість особи обвинуваченого, його схильність до вчинення нових кримінальних правопорушень, а тому суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливе лише із застосуванням покарання, пов`язаного лише з ізоляцією від суспільства - у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.
Застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням до ОСОБА_6 суд вважає неможливим, враховуючи, що станій неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів проти власності та має низку не знятих і не погашених у встановленому порядку судимостей та знов вчинив злочин.
Разом з цим, ОСОБА_6 засуджений вироком від 24 березня 2023 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком.
У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішенняпро звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про призначення за ч. 4 ст. 185 КК України покарання яке слід відбувати реально, а тому положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання ОСОБА_6 з урахуванням вироку Дружківського міського суду Донецької області від 24 березня 2023 року за ч. 1 ст. 309 КК України не застосовуються, оскільки кожний вирок слід виконувати окремо.
Призначення ОСОБА_6 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», не лише покарати за вчинення кримінального правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.
Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України. При цьому, покарання у виді позбавлення волі хоча і є винятковим, але застосовується щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи № СЕ-19/105-22/4350-ТВ від 26.12.2022 на підставі ст. 118 КПК України включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.
Під час судового розгляду до обвинувачених запобіжний захід не обирався і на теперішній час судом не встановлено підстав для його обрання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 349, 363-368, 370, 371, 374, 376 КПК України, суд,-
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Вирок Дружківського міського суду Донецької області від 24 березня 2023 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття призначеного судом покарання з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК, виконувати самостійно.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання на приведення цього вироку до виконання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні пов`язані із проведенням експертизи № СЕ-19/105-22/4350-ТВ від 26.12.2022 в сумі 1510,24 грн.

Речові докази:

- 40 дюймовий телевізор марки «Samsung» сірого кольору, модель UE40K5500AU; тип: UE40K5500; серійний номер: OBBE3LBH900552, рік випуску: 2016.09;

- конвекційний обігрівач марки «RODA» білого кольору, модель: RP - 1500, дата виробництва: 2019.07.;

- мобільний телефон марки «Хiomi» Redmi 6A, чорного кольору, модель М1804СЗСG, об`єм пам`яті 32, 00 ГБ, версія Android 9 PPR1.180610.011, вартістю;

- наплічну сумку чорного кольору повернуті потерпілому ОСОБА_5 під розписку залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1