Справа № 541/880/23
Провадження № 1-кс/541/429/2023
У Х В А Л А

26 квітня 2023 рокум.Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миргорода клопотання слідчого СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного за ст. 126-1, ч.4 ст. 185 КК України

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Черевки Миргородського району Полтавської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , холостого, непрацюючого, утриманців не маючого, раніше неодноразово судимого останній раз 23.02.2023 Миргородським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миргородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулася в суд з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_3 зазначивши як ризики, передбачені ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування, суду та незаконний вплив на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні, вчинення нового кримінального правопорушення.

Зі змісту поданого клопотання вбачається, що слідчим відділенням Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо кримінального правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2023 за № 0000307 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України

«Про запобігання та протидію домашньому насильству», будучи особою, яка раніше неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 1 ст.173-2 КУпАП, безпідставно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_7 , з якою проживає протягом тривалого часу, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, яке зокрема виразилось у втомі, фізичному дискомфорті, негативних переживаннях та емоційній напруженості, а також у втраті позитивних емоцій, відпочинку, енергійності.

Кожного разу окремо, на ґрунті особистих неприязних відносин, ОСОБА_3 , заходячись у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , провокував словесний конфлікт, під час якого діючи умисно, систематично та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій та бажаючи діяти саме таким чином, вчиняв відносно своєї матері ОСОБА_7 , з якою спільно проживає, пов`язаний спільним побутом і мав взаємні права та обов`язки, психологічне насильство у вигляді словесних образ, криків на неї, погроз, яке супроводжувалось приниженням її гідності, залякування, що призводить до психологічних страждань.

12 червня 2022 року близько 19 годин 00 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 вчинив домашнє насильство психологічного характеру стосовно своєї матері ОСОБА_7 , а саме образи нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07.07.2022 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім цього, 28 червня 2022 року о 15 год. 00 хв. в АДРЕСА_2 ОСОБА_3 за місцем проживання вчинив відносно своєї матері домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, внаслідок чого могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю.

За вказані дії постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 24.08.2022 ОСОБА_3 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Не зупиняючись на вчиненому, 16.03.2023 близько 19 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з єдиним кримінально-протиправним умислом на вчинення домашнього насильства, під час раптово виниклого конфлікту з матір`ю ОСОБА_7 , почав ображати останню, кричати, висловлюючись на її адресу нецензурною лайкою, завдав удар правою рукою по її грудній клітині з лівої сторони та в область черевної частини, тобто вчинив домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного та фізичного характеру, що полягали у висловлюванні в сторону останньої нецензурної лайки, застосуванні фізичної сили, внаслідок чого завдана шкода психічному та фізичному здоров`ю ОСОБА_7 .

Протиправні дії ОСОБА_3 призвели до психологічних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_7 , а також виразилось у пониженні самооцінки, та нездатності захистити себе, у зв`язку з чим останньою було викликано працівників поліції.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , будучи раніше судимим Миргородським міськрайонним судом Полтавської області від 23.02.2023 року, за злочин корисливої спрямованості, в період відбування покарання з іспитовим строком, на шлях виправлення не став та скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжку) при наступних обставинах:

Так, Верховною Радою України, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VІІ та Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» від 18.01.2018 № 2268-VІІІ російську федерацію було визнано державою-агресором. 24.02.2022 на підставі рішення президента російської федерації збройними формуваннями російської федерації, була розпочата військова агресія проти України. До вказаних дій приєдналися також незаконні збройні та воєнізовані формування, створені на тимчасово окупованій території Луганської та Донецької областей. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України воєнний стан в Україні продовжено із 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08. 2022 року № 573/2022 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 07.11.2022 року №757/2022 строк дії воєнного стану в України продовжено з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 строком на 90 діб. Указом Президента України від 06.02.2023 року № 58/2023 строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19.02.2023 року на 90 діб.

15 березня 2023 року, близько 06 години 30 хвилин, ОСОБА_3 прибув до домогосподарства свого сусіда ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Виявивши відсутність останнього, у ОСОБА_3 виник намір та бажання на таємне викрадення чужого майна. Далі, під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, переконавшись, що власник домоволодіння та інші особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, в умовах воєнного стану, проник до господарських приміщень, шляхом злому замків, та виявив належне ОСОБА_8 майно, а саме:

- електродвигун асинхронний 4АМ80В6У3, вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/6032-ТВ від 14.04.2023 складає 2500 грн. 00 коп.;

- каструлі у вигляді брухту алюмінію масою 2.095 кг., вартість яких відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/6029-ТВ від 12.04.2023 складає 83 грн. 80 коп.;

- чавун у вигляді брухту алюмінію масою 1.575 кг., вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/6029-ТВ від 12.04.2023 складає 63 грн. 00 коп.;

- битон у вигляді брухту алюмінію масою 2.885 кг., вартість якого відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/6029-ТВ від 12.04.2023 складає 115 грн. 40 коп.;

- колеса від металевого возику у кількості 2 штуки, вартість яких відповідно до висновку експерта №СЕ-19/117-23/6411-ТВ від 18.04.2023 складає 566 грн. 66 коп.;

Після чого ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 3328 грн. 86 коп.

Підозра ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом тимчасового доступу до речей і документів; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протокол огляду місця події; постановою про визнання речовим доказом; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколами огляду речей; постановою про визнання речовим доказом; протоколом допиту свідка; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_3 ; протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 .

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, просили обрати альтернативний запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

Вислухавши сторону обвинувачення та сторону захисту, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

Як встановлено ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог, викладених у ч. 2 ст. 177 КПК України, підставами для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Отже, для висновку про обґрунтованість підозри достатньою лише доказів, які свідчать про можливу причетність особи до злочину. І ці докази не обов`язково мають бути такого ступеню, щоб забезпечити подальше засудження особи та призначення покарання.

Слідством встановлено, що до вчинення злочинів, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185 КК України може бути причетний ОСОБА_3 . Підозра обґрунтовується наданими до клопотання протоколами огляду, протоколами допиту потерпілих.

Таким чином, з урахуванням досліджених доказів, слідчий суддя вбачає наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 4 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів.

З приводу ризиків, на які посилається прокурор, слідчий суддя відзначає, що на існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, і розуміючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинене кримінальне діяння, може вчиняти спроби переховуватись від досудового розслідування та суду, крім того підозрюваний не має міцних соціальних зав`язків. Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки знаходячись на волі , ОСОБА_3 матиме можливість шляхом умовлянь, або іншим шляхом впливати на покази потерпілих та свідків. Також є доведеним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 маючи не зняту та не погашену судимість за вчинення тяжкого злочину корисливої спрямованості на шлях виправлення не став та продовжив свою злочинну діяльність на території м.Миргород Полтавської області, де повторно вчинив тяжкий злочин корисливої спрямованості в період іспитового строку, що свідчить про систематичність та підтверджує наявність вказаного ризику, тобто можливість вчинити нове кримінальне правопорушення аналогічного або іншого характеру, зокрема з корисливим мотивом. Крім того, останній обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, що, з урахуванням даних про особу підозрюваного, свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки шляхом вчинення інших кримінальних правопорушень.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Слідчий суддя розглянув можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, проте ураховуючи тяжкість покарання та наявність ризиків вважає, що виключно тримання під вартою зможе запобігти переліченим ризикам.

З вищевикладений підстав клопотання підозрюваного та його захисника задоволенню не підлягає.

На думку суду, саме обраний запобіжний захід - тримання під вартою, відповідає завданням кримінального провадження, визначеного ст. 2 КПК України, меті застосування запобіжного заходу та особистості підозрюваного, і як зазначено - встановленим обставинам, зокрема усунути ризики, які є запобіжником саме належної процесуальної поведінки та співіснування з суспільством.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я останнього не допускає його тримання під вартою, стороною захисту не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

Слідчий суддя не визначає розмір застави відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки одне із кримінальних правопорушень в яких підозрюється ОСОБА_3 вчинено із погрозою застосування насильства

Відповідно п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України встановлено, що з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців. З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування відповідно до вимог ст. 2 КПК України слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 22 доби в межах строку досудового слідства. Також, не можна не звернути увагу на практику ЄСПЛ, який неодноразово зазначав свою позицію щодо проведення ефективного офіційного розслідування та дотримання розумних строків. У рішенні у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004 р. ЄСПЛ зазначив, що відлік перебігу розгляду кримінальної справи для вирішення питання щодо його "розумності" у сенсі ч. 1 ст. 6 Конвенції починається з моменту виявлення ставлення державних органів до особи як до підозрюваного або як до обвинуваченого у вчиненні злочину. Зокрема, відлік строку провадження може починатися з дня: взяття особи під варту; повідомлення її про порушення щодо неї кримінальної справи; початку досудового розслідування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 177, 183, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 22 доби.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 17 травня 2023.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом 5 днів з дня оголошення до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 26 квітня 2023 року.

Слідчий суддяОСОБА_1