Справа №127/9259/23
Провадження № 1-в/127/172/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2023 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

представника Державної установи «Вінницька виправна колонія (№86)»: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020.

Клопотання мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_3 відбув 2/3 частини від призначеного покарання, за час відбування покарання в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» режим утримання не порушував, має заохочення, працевлаштований, підтримує соціальні зв`язки з рідними, вважає, що своє поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 .

Представник Державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» ОСОБА_5 заперечував, щодо задоволення клопотання засудженого ОСОБА_3 .

Засуджений ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріли клопотання та матеріали особової справи засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України слідує, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 2, ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області в Державній установі «Вінницька виправна колонія (№ 86)» за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020, яким ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 6 КВК України вбачається, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З характеристики засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній 09.04.2022 прибув до державної установи «Вінницька виправна колонія (№ 86)» із державної установи «Софіївська виправна колонія (№ 55)», де характеризувався негативно, 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

По прибуттю в Державну установу «Вінницька виправна колонія (№ 86)» не працевлаштований за власним бажанням.

За період відбування покарання характеризується посередньо, вимог режиму відбування покарання не порушує, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.

Засуджений ОСОБА_3 у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, легко піддається чужому впливу. По відношенні до представників установи поводиться ввічливо, з метою поблажливого ставлення до себе. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Залучений до програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі в її реалізації не приймає. Приймати участь в самодіяльних організаціях не бажає. До підвищення наявного загальноосвітнього рівня та вдосконалення наявних професійно-технічних навичок ОСОБА_3 не прагне.

Під дію ст. 81 КК України підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання 25.02.2022. Рішенням комісії установи від 03.03.2023, відмовлено в застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

Під дію ст. 82 КК України підпадав по відбуттю 1/2 частини строку покарання 25.06.2021. Рішенням комісії установи від 30.06.2021, відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі, яка не стає на шлях виправлення.

Крім іншого, суд враховує поведінку засудженого за весь період відбування покарання, так, з матеріалів особової справи ОСОБА_3 вбачається, що останній за час відбування покарання в Державній установі «Оріхівська виправна колонія (№ 88)» та в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 55)» характеризувався негативно, перебував на профілактичному обліку як злісний порушник режиму відбування покарання та як схильний до вживання та розповсюдження наркотичних та одурманюючих речовин, 7 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

Однією із головних умов для застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Разом із тим, матеріали справи не мають достатніх даних про те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_3 за період відбування покарання має посередню характеристику, бажання працювати не виявляє, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних кримінальних правопорушень та звільнявся умовно-достроково згідно зі ст. 81 КК України, після чого вчиняв нові злочини, що може вказувати на повторність вчинення ним нового злочину після звільнення, належних висновків та позитивних змін не проявляє, що свідчить про небажання його ставати на шлях виправлення.

Відтак, суд вважає, що застосування до засудженого ОСОБА_3 положення ст. 81 КК України, на даній стадії відбування покарання буде суперечити реалізації принципу невідворотності покарання особи за вчинений злочин, даним рішенням суду не виконається мета кримінального покарання - як її каральної так і виправної складової.

Враховуючи викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_3 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, тому у клопотанні ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У клопотанні засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.03.2020 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: