Провадження № 1-в/761/74/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2023 року Шевченківський районного суду міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Ніжинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янка, Архангельської області, РФ, проживаючого: АДРЕСА_1 , засудженого 19.03.2019 Шевченківським районним судом м. Києва за ст. 185 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.

ВСТАНОВИВ

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло подання начальника Ніжинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_3 про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку ОСОБА_4 .

В обгрунтування подання орган пробації вказує, що 19.04.2019 набрав законної сили вирок Шевченківського районного суду м. Києва, яким ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2020 та від 15.06.2022 було відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу.

Станом на 25.01.2023 року ОСОБА_4 до Ніжинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області не з`явився, інформації про сплату штрафку не надав, оскільки строк виконання вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 19.03.2019 року у відповідності до ч. 1 ст. 80 КК України сплив 19.04.2021 року є підстави для звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судове засідання представник Ніжинського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області не з`явився, надав заяву про розгляд подання у його відсутність, на його задоволенні наполягав.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не зв`явився.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення подання з огляду на законність заявлених вимог.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали подання прийшов до наступних висновків.

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопрушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.

Ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2020 та від 15.06.2022 було відмовлено у задоволенні подання органу пробації про заміну ОСОБА_4 покарання у вигляді штрафу.

Стаття 80 КК передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання.

Водночас засуджена до певного виду покарання особа не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 КК певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні частини третьої статті 80 КК, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить частині першій статті 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Разом з тим, з матеріалів провадження вбачається, що питання кримінальної відповідальності засудженого ОСОБА_4 за ст. 389 КК не вирішувалось.

Крім того, відповідно до правової позиції Верховного суду України викладеної у рішенні по справі № 5-324кс15 від 24.12.2015 року, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми.

Зокрема, редакція частини третьої статті 80 Кримінального кодексу України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у частині третій статті 80 Загальної частини Кримінального кодексу України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини Кримінального кодексу України.

Таким чином, лише не сплата засудженим штрафу в певний строк сама по собі не свідчить про його ухилення від відбування цього покарання.

В даному випадку перебіг строків давності в зв`язку з ухиленням засудженої від відбування покарання в сенсі вимог ч. 3 ст. 80 КК України зупинено не було.

Оскільки, з дня набрання вироком законної сили пройшло більш як 2 роки, суд приходить до висновку про закінчення перебігу строків давності виконання обвинувального вироку, а тому засуджений підлягає звільненню від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п.1 ч.1 статті 80 Кримінального кодексу України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 539 КПК України, ст. 80 КК України, суд

У Х В А Л И В

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 19 квітня 2019 року, покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку на підставі п.1 ч.1 статті 80 Кримінального кодексу України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Києва протягом семи діб.

Суддя ОСОБА_1