УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня2023 року

м. Київ

справа № 125/2136/20

провадження № 51-2336 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Барського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року,

встановив:

Як убачається із касаційної скарги, вироком Барського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_4 . Апеляційну скаргу прокурора зі змінами задоволено.

Вирок Барського районного суду Вінницької області від 07 вересня 2022 року щодо ОСОБА_5 за ч.1 ст. 122 КК України змінено.

Постановлено вказати у резолютивній частині вироку про те, що початок строку іспитового строку необхідно обчислювати з 07 вересня 2022 року, тобто з моменту проголошення вироку. В решті вирок залишено без зміни.

Засуджений звернувся із касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до пунктів 4, 5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений посилається на незаконність рішень судів першої та апеляційної інстанцій та ставить питання про закриття кримінального провадження, оскільки під час нанесення тілесних ушкоджень потерпілому він перебував у стані необхідної оборони. При цьому засуджений, окрім іншого, вказує на однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, доказам у кримінальному провадженні просить дати іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що у розумінні ст. 433 КПК України не може бути предметом касаційного розгляду.

Крім того, засудженим не дотримано вимог згідно ч. 5 ст. 427 КПК України, згідно якої до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3