Справа № 346/3243/23
Провадження № 1-в/346/245/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

представника адміністрації ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу про умовно-дострокове звільнення від невідбутого покарання засудженого:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше неодноразово судимого, засудженого 04 квітня 2022 року Косівським районним судом Івано-Франківської області за ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі,

початок строку: 19 травня 2022 року

кінець строку: 19 червня 2024 року

В С Т А Н О В И В :

Засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить звільнити його умовно-достроково від відбуття покарання на невідбутий строк покарання. ф

Клопотання мотивує тим, що характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня, залучався до робіт з благоустрою установи та ремонтних робіт. Має одне заохочення. Офіційно не працює, в зв"язку з відсутністю місця для працевлаштування.

В судовому засіданні засуджений клопотання з вказаних підстав підтримав.

Представник адміністрації ДУ «Коломийська виправна колонія № 41» в судовому засіданні вказав, що дисциплінарні стягнення на засудженого не накладалися, заохочення не оголошувалися, офіційно на виробництві установи ОСОБА_6 не працевлаштований. Комісією йому відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, тому просить в задоволенні клопотання засудженого відмовити.

Прокурор в судовому засіданні також заперечив щодо клопотання вказавши, що засуджений своєю поведінкою не довів своє виправлення.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, заслухавши пояснення представника адміністрації колонії, думку прокурора, пояснення засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Згідно із п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбування засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Тобто головною умовою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, про що говориться і в п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким».

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Відповідно дост. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

При вирішенні питання про можливість умовно-дострокового звільнення слід враховувати не тільки поведінку засудженого під час відбування покарання, а і сукупність даних, що характеризують його особу в цілому, а також характер та тяжкість злочинів, вчинених засудженим.

У відповідності до підпункту «б» п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м?яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Як зазначено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні ретельно з"ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Із дослідженого судом вбачається, що засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання в Коломийській ВК-41 згідно вироку Косівського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2022 року за ст. 185 ч. 2, 71, 72 КК України.

При вирішенні даного питання судом враховуються положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу відбування покарання довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до характеристики та довідки від 15 травня 2023 року, Семин в місцях позбавлення волі перебуває з 19 травня 2022 року. Під час тримання в ДУ «УПВ № 12» не допускав порушень вимог режиму утримання, дисциплінарні стягнення не накладалися, заохочення не оголошувалися. З 23 червня 2022 року відбуває покарання у ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)» порушень встановленого порядку відбування покарання не допускає, дисциплінарні стягнення не накладалися, застосовано одне заохочення, не працевлаштований, виконує роботи з благоустрою місць позбавлення волі, вину у вчиненому злочині визнає.

Не зважаючи на викладене та формальне існування підстав для звільнення засудженого умовно-достроково, суд не вбачає підстав для задоволення його клопотання, оскільки останній за час відбування покарання працевлаштованим не був, що є прямою перешкодою для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відбуття ж певної частини покарання, наявність одного заохочення за дотримання засудженим правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та факт працевлаштування на добровільних засадах засудженого самі по собі не можуть бути визнані достатніми підставами для застосування заохочувальної норми, визначеної ст. 81 КК України, оскільки дотримання правил поведінки, безпеки праці, недопущення порушення правил внутрішнього трудового розпорядку є обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки, і ці обставини не доводять виправлення засудженого.

Вказане знайшло підтвердждення у опитувальному листі щодо можливості застосування статті 81 КК України до засудженого, де у висновку більшості членів комісії колонії від 15 червня 2023 року, вказано, що він цього не заслуговує.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність достатніх даних проте, що до ОСОБА_6 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

На підставі наведеного та ст. 81 КК України, керуючись ст. ст.371,372,376, 537,539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання і може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів, засудженим з часу отримання копії ухвали, прокурором з часу проголошення

Суддя: ОСОБА_1 .