Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/3010/23
Провадження № 1-кс/723/3971/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького районного суду

Чернівецької області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця смт. Красноїльськ Сторожинецького району Чернівецької області жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта 9 класів, одруженого має трьох малолітніх дітей, не працює, інвалід першої групи, підгрупи «Б» (потребує постійної сторонньої допомоги), раніше не судимого

встановив:

Слідчий СВ ВП №1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управління національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 (надалі по тексту - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим з прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (надалі по тексту - прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі ЄРДР) за № 0000344 від 05.07.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 за попередньою змовою із невстановленими досудовим розслідуванням особами, достовірно знаючи що Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, який в подальшому продовжено до 18 серпня 2023 року, у зв`язку з чим почали діяти обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років, маючи злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, вчинив злочин, пов`язаний із незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Так з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на організацію незаконного перетинання осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 вступив у попередню змову з невстановленими особами, які добре орієнтуються на місцевості в прикордонній зоні Чернівецького району, тобто в місці - лінії розмежування державного кордону України та Республіки Румунія та підшукали двох осіб які бажали незаконно перетнути державний кордон України, а саме громадян ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обумовили порядок незаконного переправлення їх через державний кордон України, вартість такого переправлення, яка становитиме для ОСОБА_7 в сумі 3700 Євро із яких 1900 доларів було передано ОСОБА_4 та 6000 Євро для ОСОБА_8 .

В подальшому ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_9 , діючи за узгодженим планом забрали ОСОБА_7 та ОСОБА_8 і на автомобілі марки «ВАЗ» моделі «2106», державний номерний знак НОМЕР_1 направились в напрямку лінії розмежування державного кордону України та Румунії але в с. Череш були зупинені і їх злочинна діяльність була припинена.

Ініціатори клопотання стверджують, що підставою для його внесення є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст.332 КК України про, що зібрано достатньо доказів і він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`яких запобіжних заходів не дасть реальної змоги запобігти вказаним ризикам.

В судовому засіданні прокурор, клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини і докази.

Підозрюваний ОСОБА_4 в ході судового розгляду, клопотання не визнав посилаючись на те, що він не буде скриватись та вчиняти будь-які злочини. Свою винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.332 КК України також визнав. Вказав, що хотів би бути дома біля своїх дітей та дружини. Просив застосувати до нього домашній арешт.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 не відступив від позиції свого підзахисного щодо визнання винуватості але заперечив проти всіх ризиків вказаних прокурором в клопотанні зазначивши, що вказані ризики залишились недоказаними. Крім цього посилаючись на інвалідність підозрюваного просив застосувати до нього інший більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши доводи учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити:

- чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 05.07.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за реєстровим номером 0000344 внесено запис про кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

23 липня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Виходячи із наданих суду матеріалів досудового розслідування, а саме протоколу пред`явлення свідку ОСОБА_7 фотографій для впізнання, на одній із яких він в присутності понятих впізнав ОСОБА_4 , як особу яка зустрічала його в м. Чернівці та відвозила в м. Сторожинець до готелю «Тріумф», протоколу допиту свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_8 протоколу проведення обшуку автомобіля на якому ОСОБА_4 та інший співучасник везли свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до лінії державного кордону України, а також визнання підозрюваним в суді своєї винуватості, як на досудовому розслідуванні так і в суді під час розгляду клопотання, слідчий суддя вбачає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_4 підозру від 23 липня 2023 року, у вчиненні ним злочину передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив і посилався на наявність трьох ризиків передбачених пунктами 1, 3, та 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд знаходить, що зазначений слідчим та прокурором ризик щодо можливості у підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати незаконний вплив на свідків є обгрунтованим, оскільки вказані свідки давали викривальні показання щодо підозрюваного і він може здійснювати на них вплив щоб вони змінили свої показання в суді, задля уникнення кримінальної відповідальності. До такого висновку слідчий суддя прийшов внаслідок аналізу дій підозрюваного по відношенню до вказаних свідків, оскільки підозрюваний вже впливав на свідків даючи поради, вказівки про те, що їм робити, куди йти, куди сідати і куди їхати та скільки грошей давати і свідки виконували все що їм казав підозрюваний.

Крім цього, на думку суду є підтвердженим також і ризик щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, з огляду на встановлені в суді обставини того, що підозрюваний не один раз виїжджав за межі України до Бельгії де проживає його мати. Він має відповідні для цього документи і його виїзд з огляду на інвалідність та звільнення від військової служби внаслідок такої інвалідності є можливими в тому числі і з метою переховування від органів досудового розслідуванна та суду.

Разом з тим, суд знаходить не підтвердженим ризик щодо можливості вчинення іншого кримінального правопорушення пов`язаного із переправленням осіб через державний кордон.

При цьому суд не враховує, зазначені в клопотанні обставини обгрунтування такого ризику, оскільки вони є не переконливими, а безпідставне застосування вказаних обставин і такого ризику буде порушувати принцип справедливості, закладений в завданнях кримінального провадження, що вказані в ст. 2 КПК України та засадах верховенства права і законності які визначені статтею 7 КПК України.

Крім цього зазначений в клопотанні ризик щодо можливості вчинення іншого злочину є не підтвердженим будь-якими іншими релевантними обставинами, які є необхідними в силу практики Європейського суду з прав людини, викладеної в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції та Мансур проти Туреччини, згідно якої ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, релевантних обставин, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

Виходячи із вимог п. 2 ч.1 ст.194 КПК України, щодо існування хоча б одного ризику передбаченого в ст.177 КПК України, слідчий суддя вважає, що не підтвердження всіх зазначених в клопотанні ризиків, ніяким чином не впливає на існування інших ризиків та на результат розгляду клопотання.

Зазначення стороною захисту про непідтвердження всіх ризиків, які вказані в клопотанні, судом до уваги не приймається, оскільки таке твердження не доказано в судовому засіданні щодо ризиків переховування від органів досудового розслідування та незаконного впливу на свідків.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу, відносно підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Досліджуючи вказане, слідчий суддя знаходить, що таких доказів суду не було надано ні в клопотанні ні в судовому засіданні, а вказівка в клопотанні про те, що орган досудового розслідування переконаний що застосування будь-якого іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може запобігти ризикам, на думку слідчого судді є не підтвердженою.

Ні обґрунтованість підозри ні наявність ризиків ні будь-які характеризуючі обставини особи підозрюваного не є доказами того, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити встановлений і підтверджений в суді ризик, оскільки всі зазначені в ст.176 КПК України запобіжні заходи мають мету забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам визначеним в ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином в судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п.1 ч.1 ст.194 КПК України та існують два ризики щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду та щодо можливості незаконного впливу на свідків, що відповідає обставині встановленій в п.2 ч.1 ст.194 КПК України.

Однак слід констатувати, що в суді не доведено обставину щодо неможливості застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки в клопотанні не враховано, що на самостійному утриманні підозрюваного перебуває троє малолітніх дітей, він має житло, одружений тобто має стійкі соціальні зв`язки і доказів негативного характеризування підозрюваного до суду не надано.

Крім цього слідчий суддя знаходить неправильним незастосування в даній ситуації наявність у підозрюваного фізичного каліцтва, яке не в повній мірі сприяє застосування до нього того виду запобіжного заходу який пропонується ініціаторами клопотання.

Фізичне каліцтво пов`язане із повною відсутністю у підозрюваного нижньої кінцівки (ноги), внаслідок якого, згідно довідки ОКМУ «Центр МСЕ», ортопедо-травматичної МСЕК серії 12ААВ № 572534 від 27.01.2022 року, підозрюваний потребує постійної сторонньої допомоги.

На думку слідчого судді така допомога в умовах утримання підозрюваного в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» є обмеженою, а внаслідок супутніх хвороб і взагалі неможливою.

Згідно вимог ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї ж статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому слідчий суддя враховує також, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, визнає свою винуватість і готовий нести покарання, що свідчить про відсутність бажання скриватися від слідства та суду.

Вирішуючи питання про застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановлених в суді ризиків.

При цьому слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується необхідності забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому слідчий суддя враховуючи відповідні вимоги ч.5 ст.194 КПК України вважає, що на підозрюваного слід покласти певні обов`язки і що домашній арешт в такому випадку має бути цілодобовим із носінням електронного засобу контролю.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, згідно положень ст.181 КПК України, полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний час доби. При цьому під житлом у значенні, що використано в цій статті, на думку слідчого судді, по відношенню до житла підозрюваного ОСОБА_4 , слід розуміти будинок АДРЕСА_1 із всіма належними до нього будівлями і спорудами.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182-184, 192-194, 196, 197, 202, 206, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

В задоволенні клопотання слідчого та прокурора в частині застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, відмовити за недоведеністю всіх обставин встановлених в ч.1 ст.194 КПК України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту із носінням електронного засобу контролю.

Покласти, строком на два місяці, на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки:

-прибувати до слідчого в кримінальному провадженні, прокурора або суду з визначеною ними періодичністю;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну місця свого проживання;

-утримуватися від спілкування з свідками кримінального правопорушення;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну:

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення. Строк дії ухвали два місяці, які слід рахувати з 25 липня 2023 року.

Ухвалу передати для виконання до відділу поліції № 1 (м.Сторожинець) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення а підозрюваним з часу вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_10