Справа № 333/4209/23
Провадження № 1-кс/333/1644/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000221, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

25.05.2023 року старший слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі майор ДБР ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000221, зареєстрованого у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 24.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України, в обґрунтування якого зазначив наступне.

У провадженні другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000221, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 24.05.2023 року, приблизно о 10 год., ОСОБА_5 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , старший сержант) керуючи бойовою машиною «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні), здійснюючи рух по проїзній частині дороги з боку с. Одарівки в напрямку с. Новотроїцького, поблизу АДРЕСА_1 , наїхав на вибоїну на проїзній частині, допустив занос керованої ним бойової машини та виїзд за межі проїзної частини вправо та перекидання бойової машини.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир бойової машини ОСОБА_6 (військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 ) загинув на місці події.

Дане кримінальне правопорушення кваліфікується за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

24.05.2023 року, після закінчення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, бойову машиною «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ) тимчасово вилучено.

Бойову машину «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ) поміщено для зберігання до розташування підрозділів військової частини НОМЕР_1 , на території АДРЕСА_1 .

Бойова машина «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ) є речовим доказом по зазначеному кримінальному провадженню, так як зберегла на собі сліди вчинення цього правопорушення.

Бойова машина «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ) знаходиться у користуванні військової частини НОМЕР_1 .

Слідчий зазначає, що накладення арешту на бойову машину «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ), необхідне для забезпечення кримінального провадження, а саме для проведення на стадії досудового розслідування першочергових процесуальних дій, таких як судової інженерно-транспортної експертизи за напрямком «Дослідження технічного стану транспортного засобу» та судової інженерно-транспортної експертизи за напрямком «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди». Збереження автомобіля в тому ж стані, в якому він залишився після дорожньо-транспортної пригоди має суттєве значення для кримінального провадження.

Більш того, вказаний автомобіль зберігає на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, а також слідову інформацію, у зв`язку з чим забезпечення його збереження в тому ж вигляді, в якому він перебуває після дорожньо-транспортної пригоди, являється одним із способів встановлення доказів в кримінальному провадженні.

Слідчий другого СВ (з дислокацією у м. Запоріжжі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_3 , прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені своєчасно та належним чином, слідчий надав заяву про розгляду клопотання без його участі.

Представник військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, на розсуд суду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали у їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 24.05.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України (кримінальне провадження № 0000221).

Клопотання слідчого про арешт майна погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 . У ньому зазначено підстави, у зв`язку з якими необхідно здійснити арешт майна та конкретизовано майно, що належить арештувати, тобто клопотання оформлене відповідно до вимог ст. 171 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучені документи, що підтверджують обставини, викладені у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Аналіз змісту ст. 168 КПК України свідчить, що тимчасово вилученим майном може вважатись майно, яке одержано в результаті: затримання особи в порядку, передбаченому ст. ст. 207, 208 цього Кодексу, обшуку, огляду.

Вилучені речі, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення ошуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 237 КПК України).

Таким чином, вирішення питання про те, чи є майно, яке потрапило до уповноваженої особи органу досудового розслідування, тимчасово вилученим, залежить від того, чи надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею.

Припинення статусу тимчасово вилученого майна передбачено лише шляхом накладені арешту або його повернення.

Статтею 169 КПК України визначено вичерпний перелік підстав для повернення тимчасово вилученого майна, а саме: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України; 4) у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається: 1) з метою забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше робочого дня після вилучення майна, в порядку з ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до постанови слідчого про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24.05.2023 року, автомобіль «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ), визнано речовим доказом.

Визначена у клопотанні слідчого річ, а саме: автомобіль «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ), відповідає критеріям, зазначеним у п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, оскільки зберігає на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу) 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 179 цього Кодексу): 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на зазначене в клопотанні майно.

З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотанні слідчого чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 167, 170-173, 175, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000221, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України задовольнити.

Накласти арешт на бойову машину «HMMWV», реєстраційний номер НОМЕР_2 (на чорному фоні) (виріб «М41А7 ITAS» заводський номер № НОМЕР_3 ), яка знаходиться у користуванні військової частини НОМЕР_1 , яка являється доказом вчинення кримінального правопорушення та містить на собі сліди його вчинення, з позбавленням її власника та інших осіб права відчуження та розпорядження вказаним майном, без позбавлення права користування.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1