Справа № 342/249/23
Провадження № 1-кп/342/79/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городенка матеріали кримінального провадження №0000015 від 21.01.2023

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Серафинці Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, який депутатом не обирався, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 придбав, носив та зберігав бойові припаси без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, приблизно у 1980-1981 роках ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, всупереч передбаченому законом порядку, незаконно за невстановлених обставин, придбав бойові припаси, а саме патрони до вогнепальної нарізної зброї, які переніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 діючи умисно, не маючи відповідного дозволу на право придбання, зберігання і носіння бойових припасів, усвідомлюючи незаконність своїх дій у порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 «Про затвердження положення про дозвільну систему» із наступними змінами та доповненнями, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998 зі змінами та доповненнями, незаконно зберігав бойові припаси у металевому сейфі, що у приміщенні кухні житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

21 січня 2023 року, в ході проведення працівниками поліції огляду місця події за місцем проживання ОСОБА_4 , за участю понятих біля металевого сейфу у приміщенні кухні житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 45 патронів, які згідно висновку експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України від 25.01.2023 є цивільними боєприпасами до вогнепальної нарізної зброї. Дані 45 боєприпасів є спортивно-мисливськими малокаліберними патронами, кільцевого спалаху, калібру 5,6мм, які призначені для спортивних тренувальних стрільб, змагань і промислового полювання на дрібного звіра й птахів. Дані патрони можуть використовуватись для пістолетів, гвинтівок, карабінів, нарізних комбінованих рушниць калібру 5,6мм, патронник яких розрахований на дані патрони. Надані на дослідження 45 патронів промислового виробництва, придатні для використання за призначенням (стрільби). Вищевказані боєприпаси ОСОБА_4 незаконно, придбав, переніс та зберігав за місцем свого проживання без відповідного дозволу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , у присутності свого захисника, повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, та вважає недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорюються.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за пропозицією прокурора та за згодою інших учасників судового провадження, з`ясувавши, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, які вказані в обвинувальному акті, чи добровільною є їх позиція, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Суд, визначивши обсяг доказів, які будуть досліджуватись, здійснив допит обвинуваченого та дослідив дані, які характеризують його особу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що він дійсно у 1980-1981 роках, всупереч передбаченому законом порядку, придбав патрони до вогнепальної нарізної зброї, які переніс до свого місця проживання за адресою АДРЕСА_1 . Також ствердив, що дані патрони зберігав, за місцем свого проживання, без відповідного дозволу. Вказані патрони, в січні 2023 року, були виявлені та вилучені працівниками поліції під час огляду місця події, за місцем його проживання, в сейфі. Зазначив, що розуміє що вчинив неправильно. Щиро розкаюється у вчиненому, запевнив суд, що більше такого не повториться.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним обставин вчиненого, добровільності та істинності його позиції.

Таким чином, суд встановив, що вина ОСОБА_4 у придбанні, носінні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, доведена повністю.

Його дії за ч.1 ст. 263 Кримінального кодексу України кваліфіковані правильно.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263 КК України, передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

При призначенні покарання суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, обставини вчинення, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України відповідно до ст. 12 Кримінального кодексу України є тяжким злочином.

Також, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного та те, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку в наркологічному та в психіатричному кабінетах КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради не знаходиться, обвинувачений має місце реєстрації та проживання, сім`ю, позитивну характеристику з місця проживання, є пенсіонером.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

У судовому засіданні прокурор просив врахувати дані про особу обвинуваченого та обставини вчинення ним вказаного кримінального правопорушення і призначити йому покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі 3 (три) роки. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік. Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просив врахувати позитивну характеристику обвинуваченого, визнання останнім вини та сприяння активному розкриттю злочину, його тісні соціальні зв`язки, та те, що обвинувачений є пенсіонером, висновок органу пробації та призначити обвинуваченому покарання із застосування ст. 75 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно досудової доповіді органу пробації складеної відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є низький, а ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без ізоляції від суспільства та не може становити небезпеки для суспільства чи окремих осіб.

За наведених обставин, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі.

Разом з тим, відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Водночас загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання як такого, що включає не тільки кару, а й виправлення засуджених, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, з огляду на положення ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

Відповідно до п. 1, 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд при призначені покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину має додержуватись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, зваживши на обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутність тяжких наслідків, пов`язаних із вчиненням кримінального правопорушення, а також на другорядну роль кари як мети покарання, суд вважає, що застосувавши ст.75 КК України, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України. При цьому суд звертає увагу, що застосування ст.75 КК України входить до дискреційних повноважень суду, на чому наголошено Верховним Судом в ухвалі від 01.02.2018 року.

Призначення саме такого покарання, на думку суду, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Згідно з вимогами ч.2 ст.124 КПК України з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати на залучення експерта.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні не обирався, підстави для його визначення на даному етапі, відсутні.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 № 2500-ІХ та положень ч.15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 394-395, ч.15 ст. 615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави 755 грн. 12 коп. за проведення судово балістичної експертизи в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України (висновок експерта №СЕ-19/109-23/1063-БЛ від 25.01.2023).

Речові докази: патрони калібру 5,6 мм, в кількості 43 шт., які поміщені в сецпакет №WAR1147824, скріплені пломбою №7563633 та передані на зберігання в кімнату речових доказів відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП в Івано-Франківській області ( квитанція №432 від 01.02.2023) знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, надіслати копію даного вироку суду не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1