ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2661/23 Справа № 199/4547/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурорів ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду кримінальне провадження №0000389 від 23.05.2023 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 , поданої в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Амур-Ніжньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2023 року, яким:

ОСОБА_8 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, українця, громадянина України, із вищою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані малолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 , раніше судимого: 17.04.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом міста Дніпропетровська за ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України (далі- КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст.ст. 75,76 КК звільнений від відбування покарання з випробування із встановленням іспитового строку 3 роки. Вирок набрав законної сили 18.05.2023 року,-

визнано винним та засуджено за ч.1 ст.162 КК до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК до призначеного покарання, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.04.2023, та остаточно призначено обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 - не обирався.

Процесальні витрати відсутні. Долю речових доказів вирішено відповідно до положень ст.100 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК).

В С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.

22.05.2023 року, близько 18 години 58 хвилин, ОСОБА_8 знаходився на території Амур-Нижньодніпровського району у місті Дніпрі, а саме на провулку Східному. Так, проходячи по вказаному провулку, ОСОБА_8 , побачив будинок АДРЕСА_2 , який огороджений високим цегляним парканом, та хвірткою з кодовим замком, та вирішив пробратись на територію домоволодіння. Далі ОСОБА_8 підійшов до залізної хвіртки території домоволодіння по АДРЕСА_3 , що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №420854 від 22 лютого 2010 року належить ОСОБА_10 .

В цей час, у ОСОБА_8 виникла зацікавленість чи маються цінні речі на вищезазначеній території домоволодіння, після чого перебуваючи у вказаному місці, у останнього раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, а саме на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій раптово виниклий кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до іншого володіння особи, 22.05.2023 року, приблизно о 19 годині 00 хвилин, ОСОБА_8 діючи умисно, незаконно, всупереч волі власника, маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла чи іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підібравши код до кодового замку, який розташований на металевій хвіртці, та відкривши її, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , тим самим порушивши конституційне право на недоторканість іншого володіння особи.

В подальшому, ОСОБА_8 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , зовні оглянув будинок та прилеглу до нього територію. В цей час, ОСОБА_10 , яка являється власником даного будинку, перебувала неподалік вказаного домоволодіння, побачивши, що ОСОБА_8 незаконно проник на територію її домоволодіння, почала голосно кричати, в наслідок чого ОСОБА_8 вирішив покинути територію вищезазначеного двору, але був затриманий гр. ОСОБА_10 .

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК, як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування вироку суду першої інстанції через порушення права обвинуваченого на справедливий суд. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що, незважаючи на наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 попереднього вироку за яким той відбуває покарання з випробуванням, суд прийняв рішення розгляд даного кримінального провадження у спрощеному порядку за відсутності учасників судового провадження. На переконання захисника, судом першої інстанції при ухваленні вироку було порушено право обвинуваченого на захист, оскільки при здійсненні всіх процесуальних дій був відсутній адвокат, а всі документи підписувалися обвинуваченим ОСОБА_8 під психологічним тиском працівників поліції без присутності захисника.

Аргументує тим, що 29.05.2023 року ОСОБА_8 за допомогою фізичного примусу до відділення поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, порушуючи при цьому вимоги ст.135 КПК щодо порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні, зокрема без вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, по телефону чи телеграмою. Натомість, як стверджує захисник, ОСОБА_8 весь час просив надати йому адвоката, але слідчий цього не робив. Потім, під диктовку слідчого, обвинувачений ОСОБА_8 вимушений був написати заяву на залучення захисника ОСОБА_11 . Сам ОСОБА_12 , як стверджує апелянт, не пам`ятає, коли він підписував наявні в матеріалах справи документи, але згодом під тиском слідчого підписав усі документи, щоб його відпустили та слідчий пообіцяв, що йому нічого не буде.

В подальшому, як наголошує захисник, адвокат ОСОБА_11 не зустрічався з клієнтом, не проводив з ним конфіденційних побачень, не узгоджував правову позицію та взагалі обвинувачений його не бачив. Отже захисник впевнений, що письмова заява підозрюваним ОСОБА_8 щодо беззаперечного визнання ним своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідування обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку складена ОСОБА_8 та підписана ним під психологічним тиском працівників поліції, а сам ОСОБА_8 не розумів значення підписаних ним документів з огляду на наявність у нього з 2012 року діагнозу- (органічний параноїдний розлад F.06.2), який виник внаслідок ЧМТ і проявляється, зокрема, страхом переслідування з боку якихось зловмисників, страхом перед незнайомими людьми, та у зв`язку з чим ОСОБА_8 перебуває на амбулаторному лікуванні в ТОВ Центр неврозів м. Дніпро. Отже захисник вважає, що за таких обставин було обов`язковим проведення у даному кримінальному провадженні експертизи для встановлення психічного стану підозрюваному ОСОБА_8 і з`ясування питання щодо його осудності чи обмеженої осудності.

Також апелянт вважає, що наявні в матеріалах справи процесуальні документи підписані адвокатом ОСОБА_11 пізніше.

З метою зібрання доказів та встановлення факту порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист апелянт посилається на звернення ОСОБА_8 до КДК адвокатури Дніпропетровської області щодо притягнення адвоката ОСОБА_11 до відповідальності та зроблено адвокатський запит до відділення поліції №1 Дніпровського РУП щодо фактичного знаходження адвоката ОСОБА_11 у відділенні поліції 29 травня 2023 року, а також подані звернення до начальника ГУНП в Дніпропетровській області, керівника прокуратури Дніпропетровської області та керівника ТУ ДБР і до відома Генеральної прокуратури України щодо встановлення факту психологічного тиску працівників поліції на обвинуваченого ОСОБА_8 .

З урахуванням вищенаведеного захисник просить апеляційний суд скасувати вирок Амур-Ніжньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2023 року відносно ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, які наполягали на її повному задоволенні та просили скасувати вирок суду та призначити новий розгляду у суді першої інстанції, вислухавши думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За приписами ч.ч.1,2 ст.381 та ч.ч.1,2,5 ст.382 КПК після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок.

Вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

У свою чергу, положеннями ч.1 ст.394 КПК визначено, що вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Отже доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку за обставин, встановлених вироком суду першої інстанції, та правова кваліфікація його дій за ч.1 ст.162 КК, ґрунтуються на зібраних по справі, перевірених в порядку ч.2 ст.382 КПК та оцінених судом доказах, являються обґрунтованими і належним чином мотивованими.

При цьому зміст апеляційної скарги захисника свідчить про те, що вирок суду першої інстанції оскаржується саме з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини та з посиланням апелянта на порушення права обвинуваченого ОСОБА_8 на захист.

За наведених обставин суд апеляційної інстанції, дотримуючись положень ст.394 КПК, не перевіряє доводи апеляційної скарги захисника щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального проступку за ч.1 ст.162 КК та встановлених судом фактичних обставин.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині того, що при здійсненні всіх процесуальних дій був відсутній адвокат, а всі документи підписувалися обвинуваченим ОСОБА_8 під психологічним тиском працівників поліції без присутності захисника.

Як свідчать матеріали кримінального провадження (а.с.96-102), на підставі постанови дізнавача та згідно договору про надання правової допомоги від 29 травня 2023 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_11 та підозрюваним ОСОБА_8 , для забезпечення підозрюваного ОСОБА_8 правом на захист, до участі у справі було залучено захисника ОСОБА_11 .

Відповідно до приписів частин першоїтретьої статті 302 КПК встановивши під час досудового розслідування, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, не заперечують проти такого розгляду, прокурор має право надіслати до суду обвинувальний акт, в якому зазначає клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані:

1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з частиною другою цієї статті та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні;

3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

Матеріали даного кримінального провадження свідчать про те, що стороною обвинувачення вказаних вимог процесуального закону дотримано у повному обсязі.

Так, прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_7 стороні захисту, зокрема підозрюваному ОСОБА_8 та адвокату ОСОБА_11 , під розписку (а.с.8,9) були вручені копія обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000389 та копії матеріалів дізнання у цьому кримінальному провадженні.

Крім того, 29 травня 2023 року прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_7 , у присутності захисника ОСОБА_11 , підозрюваному ОСОБА_8 були роз`яснені його права на спрощений порядок судового розгляду справи, з роз`ясненням правових наслідків такого розгляду (а.с.11-12) та підозрюваний ОСОБА_8 , у присутності захисника ОСОБА_11 , надав прокурору письмову заяву про те, що він безумовно визнає свою вину у вчинені даного кримінального проступку і дає добровільну згоду на спрощений порядок судового розгляду обвинувального акта, та йому розяснені правові наслідки такого розгляду. Ця заява була засвідчена власними підписами самого підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_11 (а.с.15).

При цьому, як зазначив під час апеляційного розгляду сам обвинувачений ОСОБА_8 такі події дійсно відбувалися у приміщенні прокуратури та він ставив свої підписи у вищезазначених документах. З матеріалами самого кримінального провадження він не знайомився, оскільки йому було не цікаво.

Усі вищенаведені обставини під час апеляційного розгляду підтвердила прокурор ОСОБА_7 , яка є процесуальним керівником у даному кримінальному провадженні та безпосередньо проводила 29 травня 2023 року процесуальні дії з підозрюваним ОСОБА_8 , у присутності його захисника ОСОБА_11 .

Таким чином, враховуючи вищенаведене, колегія суддів відкидає, як неспроможні, твердження сторони захисту про відсутність адвоката ОСОБА_11 під час складання 29 травня 2023 року процесуальних документів, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним ОСОБА_8 своєї винуватості у вчиненні кримінального проступку за ч.1 ст.162 КК, а також його згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

За матеріалами даного кримінального провадження підозрюваний ОСОБА_8 не перебував на будь-якому запобіжному заході, у тому числі не утримувався під вартою, а тому, безумовно, мав можливість звернутися з відповідними заявами чи скаргами на незаконні дії працівників поліції, прокурора або на бездіяльність адвоката ОСОБА_11 , але цього не зробив.

У свою чергу надані стороною захисту апеляційному суду адвокатські скарги, запити, звернення до КДК адвокатури (а.с.137-139), до начальника відділу поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.141-142), до начальника ГУНП в Дніпропетровській області та керівника Дніпропетровської області (а.с.143-146), до керівника ТУ ДБР (а.с.149-153) та відповіді на них, самі по собі, не свідчать про порушення адвокатської етики та неналежного виконання своїх професійних обов`язків адвокатом ОСОБА_11 щодо захисту прав та інтересів підозрюваного ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні, а також щодо психологічного тиску з боку правоохоронців на підозрюваного ОСОБА_8 .

Водночас судом апеляційної інстанції досліджені та проаналізовані усі відповіді, що були надані стороні захисту на адвокатські звернення.

Зокрема, відповідь начальника Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_13 від 24.07.2023 № 43.1/4734 свідчить про те, що відповідно до журналу обліку відвідувачів, 29 травня 2023 року ОСОБА_11 відділ поліції не відвідував. Однак, це не виключає присутність 29 травня 2023 року адвоката у приміщенні Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра під час проведення прокурором ОСОБА_7 процесуальних дій за участю підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника.

Із відповіді ст. слідчого ТУ ДБР у місті Полтаві (з дислокацією у м. Дніпрі) В. Токовило від 11.07.2023 убачається відсутність підстав для внесення до ЄРДР і порядку ч.1 ст.214 КПК відомостей про вчинення кримінального правопорушення за заявою адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_8 щодо неправомірних дій працівників відділу поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області та доводи сторони захисту направлені для службової перевірки до Дніпровського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, та згідно відповіді начальника ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_14 від 25.07.2023 №5/1974 організовано проведення службового розслідування можливих неправомірних дій окремих поліцейських відділу поліції №1 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Разом з цим колегія суддів не приймає до уваги додатково надану захисником копія заяви до ТУ ДБР про злочин за ознаками ст.366 КК, яка, як зазначив захисник, була подана нею лише напередодні апеляційного розгляду, а саме 23.08.2023 року, та яка не містить підтверджень її офіційного направлення та отримання відповідним органом в порядку ст.214 КПК, та зміст цієї заяви вказує на намагання сторони захисту у такий спосіб оспорити фактичні обставини встановлені досудовим розслідуванням та на підставі яких суд першої інстанції ухвалив вирок, але які судом апеляційної інстанції у даному конкретному випадку не перевіряються.

З цим же підстав суд апеляційної інстанції не приймає до уваги додатково надані захисником письмові пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 від 22.08.2023 та письмові пояснення матері обвинуваченого ОСОБА_15 від 23.08.2023, а також ОСОБА_16 -карту місцевості.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів розцінює поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 на даному етапі кримінального провадження, його заперечення проти обставин вчиненого кримінального правопорушення та посилання сторони захисту на порушення права ОСОБА_8 на захист, як обраний обвинуваченим спосіб самозахисту та намагання уникнути реального покарання, призначеного оскаржуваним вироком Амур-Ніжньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2023 року за ч.1 ст.162 КК.

Окремо слід зазначити, що наявний у обвинуваченого ОСОБА_8 діагноз- (органічний параноїдний розлад F.06.2), на що посилається захисник в апеляційній скарзі (а.с.155-156), не свідчить про нерозуміння обвинуваченим змісту роз`яснених йому та підписаних ним процесуальних документів, оскільки усі процесуальні дії відбувалися у присутності захисника ОСОБА_11 та під час апеляційного розгляду сам обвинувачений ясно розумів усі поставлені йому запитання, давав суду чіткі і вичерпні відповіді та не виказував будь-яких психічних відхилень з огляду на наявність у нього вищевказаного діагнозу.

Таким чином апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень прав обвинуваченого ОСОБА_8 , у тому числі на захист, під час беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та надання ним згоди на спрощений порядок судового розгляду обвинувального акта у кримінальному провадженні щодо нього за ч.1 ст.162 КК.

Тому підстав для сумніву щодо можливості спрощеного порядку судового розгляду обвинувального акта у даному кримінальному провадженні, визначеного статями 381, 382 КПК, не було у суду першої інстанції та таких порушень не вбачає апеляційним суд.

Висновки суду щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК, як незаконне проникнення до іншого володіння особи, є правильними.

Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК, оскільки ОСОБА_8 вчинив дане кримінальне правопорушення під час відбування покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 17.04.2023 за ч.4 ст.185 та ст.ст.75,76 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років, з випробування із встановленням іспитового строку 3 роки, а тому суд правомірно призначив йому остаточне покарання за правилами ст.ст.71,72 КК.

Отже, на думку суду апеляційної інстанції, призначене обвинуваченому ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі- є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_9 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим та відповідає вимогам ст.370 КПК. Підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419 КПК, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Амур-Ніжньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 01 червня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.1 ст.162 КК залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили після її оголошення, але на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4