ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/443/23 Справа № 705/4456/23 Категорія: ст. 181, 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2023 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючогоОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретар учасники справи:ОСОБА_5
прокурор підозрюваний захисник ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює водієм на ПрАТ «Укрзерноімплекс», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

в с т а н о в и в:

23 серпня 2023 року начальник відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_9 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави.

В обґрунтування заявлених в клопотанні вимог зазначив, що 21 серпня 2023 року близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись зі своєю дружиною ОСОБА_10 у житловому будинку за місцем їх спільного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в ході конфлікту із останньою, що виник раптово на ґрунті особистих неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс потерпілій численні удари руками та ногами в ділянку голови, грудної клітки та нижньої частини тулубу, в результаті чого своїми умисними діями спричинив ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної травми голови, грудної клітки та органів черевної порожнини: відкритої черепно-мозкової травми, перелому кісток лицевого черепа (відкритого перелому нижньої щелепи), крововиливів під м`які мозкові оболонки; множинних двосторонніх переломів ребер, розривів лівої легені та лівостороннього гемотораксу; розриву печінки; травматичного та геморагічного шоку, від яких потерпіла в подальшому померла на місці події.

22 серпня 2023 року ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

22 серпня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному у вигляді тримання під вартою обґрунтовувано тим, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2023 року у задоволенні клопотання відмовлено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без використання електронних засобів контролю в межах строку досудового розслідування, тобто до 22 жовтня 2023 року.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі процесуальні обов`язки:

-заборонити цілодобово залишати місце проживання (реєстрації) по АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати з`являтися за кожною офіційною вимогою до Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, Уманської окружної прокуратури, Уманського міськрайонного суду Черкаської області;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

У період дії воєнного стану на території України дозволено підозрюваному ОСОБА_7 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Ухвала суду обґрунтована тим, що є достатні підстави вважати наявними існування стосовно ОСОБА_11 ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України

При обранні запобіжного заходу слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, раніше не судимий, має постійне місце проживання та місце реєстрації, офіційно працевлаштований, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, тому вважав, що запобіжний захід і вигляді цілодобового домашнього арешту буде цілком достатнім для запобігання наявним ризикам.

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, прокурор Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та просить скасувати ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2023 року, постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без права внесення застави у зв`язку із вчиненням злочину, який спричинив загибель людини.

В апеляційній скарзі вказує, що оскаржувана ухвала є незаконною та підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Вважає, що обставини вчинення інкримінованого підозрюваному злочину, а також те, що смерть потерпілої ОСОБА_10 настала від нанесення ОСОБА_7 численних ударів руками та ногами в ділянку голови, грудної клітки та нижньої частини тулуба, в результаті чого спричинив потерпілій тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона в подальшому померла на місці події, свідчить про зухвалу поведінку, наявність умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, які стали смертельними для потерпілої, свідчать про несприйняття підозрюваним ОСОБА_7 існуючих в суспільстві норм та правил поведінки, свідоме їх ігнорування заради бажаного результату.

Апелянт стверджує, що слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не оцінив обставин, на які посилався слідчий та прокурор у клопотанні та на додані до клопотання документи у їх сукупності, з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

Заслухавши доповідь головуючого, доводи та пояснення учасників справи, вивчивши матеріали, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень частини 3 статті 407 КПК України постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, апеляційний суд вирішує питання щодо запобіжного заходу в порядку, передбаченому главою 18 розділу II цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд, на виконання вимог частин 1, 2 статті 194 КПК України, зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених частиною 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими такі обставини обґрунтовуються.

На думку колегії суддів наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, є обґрунтованою.

При цьому апеляційний суд враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених статтею 177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий суддя під час розгляду зазначеного клопотання, прийшов до обґрунтованого висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведення наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

Однак, застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав, що такий запобіжний захід буде цілком достатнім для запобігання наявним ризикам.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком місцевого суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Белчев проти Болгарії» наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, може застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтям 177, 178, 183 КПК України.

З огляду на викладене, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення та сукупність встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку колегії суддів слідчий суддя при обранні міри запобіжного заходу ОСОБА_7 дійшов помилкового висновку про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту, оскільки єдиним, виключним і достатнім запобіжним заходом, який зможе забезпечити належну процесуальну поведінку останнього є тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Також, зважаючи на серйозність пред`явленого обвинувачення, відповідно до п. 81 рішення ЄСПЛ у справі від 26 липня 2001 року «Ілійков проти Болгарії» (справа №33977/97) є тим фактором, який надає можливість обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Враховуючи обґрунтованість підозри, доведеність прокурором наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, особу підозрюваного, його позитивну характеристику, наявність постійного місця проживання та реєстрації, офіційної працевлаштованості, того, що ОСОБА_7 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, а також те, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, колегія суддів приходить до висновку, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_7 на досудовому слідстві та забезпечення цілей кримінального провадження можливо лише шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Інші, більш м`які запобіжні заходи, у тому числі, цілодобовий домашній арешт не забезпечить на даний час належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 183 КПК України колегія суддів не визначає розмір застави.

Згідно з частиною 3 статті 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову.

З урахуванням викладеного, оскільки слідчий суддя дійшов помилкового висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів апеляційну скаргу прокурора задовольняє частково, рішення слідчого судді скасовує та постановляє нову ухвалу про часткове задоволення клопотання слідчого та застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування строком на 39 (тридцять дев`ять) діб, без визначення розміру застави.

Керуючись статтями 181, 183, 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Уманської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 серпня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу.

Клопотання начальник відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області, погоджене прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком на 39 (тридцять дев`ять) діб, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 визначити до 20 жовтня 2023 року включно.

Виконання ухвали покласти на відділення СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді