"25" травня 2023 р. м. Одеса
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.05.2023 апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 була залишена без задоволення, а оскаржуваний вирок Іванівського райсуду Одеської обл. від 09.02.2023 щодо ОСОБА_2 залишено без змін.
Не погоджуючись з ухвалою апеляційного суду, керуючись ст. 375 КПК України, вважаю за необхідне викласти доводи з цього приводу в окремій думці.
Стаття 50 КК України передбачає, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого .
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.
Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, попросив вибачення у потерпілих, вчинив не умисний тяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, працює по найму, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, перебуває у фактичному шлюбі з ОСОБА_3 , яка є багатодітною матір`ю ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1., ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2., ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3., ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4., ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_5.
Водночас, як вбачається із довідки про склад сім`ї Степанівської сільської ради Роздільнянського р-ну Одеської обл. від 01.02.2022 до складу сім`ї, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 входять ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що свідчить про те, що обвинувачений утримує не рідних йому дітей.
Окрім того, обвинувачений ОСОБА_2 доглядає за непрацездатною матір`ю та має на утриманні рідну малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_6.
При цьому, зі змісту досудової доповіді органу пробації вбачається, що виправлення ОСОБА_2 можливе без позбавлення волі або обмеження волі та обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства (т.2, а.п. 194-196).
Також заслуговує на увагу та обставина, що після ДТП обвинувачений ОСОБА_2 не покинув місце події, а викликав швидку допомогу, поліцію та намагався надати медичну допомогу постраждалим.
У судовому засіданні апеляційного суду потерпіла ОСОБА_9 та її представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та зауважували, що обвинувачений ОСОБА_2 не розкаявся, оскільки не у повному обсязі відшкодував їй завдану шкоду.
Разом з тим, у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що обвинувачений ОСОБА_2 частково відшкодував їй моральну шкоду, визначену судом 1-ої інстанції, в сумі 79 тис. грн.
Більш того, з матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_2 намагався частково відшкодувати моральну шкоду потерпілій ОСОБА_10 в сумі 30 тис. грн., але грошовий переказ повернувся в зв`язку з тим, що потерпіла не проживає за зазначеною адресою. (т.1, а.п. 180)
В той же час, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові ККС ВС від 02.10.2018 у справі №752/8309/16-к (провадження №51-284км18), відповідно до якої законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості застосувати ст. 75 КК України, при цьому, думка потерпілого може враховуватись судом при призначенні покарання, однак не є вирішальною.
Підсумовуючи викладене, вважаю, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 підлягала задоволенню, а вирок суду 1-ої інстанції зміні, в частині призначеного покарання, із застосуванням відносно ОСОБА_2 положень ст.ст. 75, 76 КК України та звільнення його від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки на моє переконання, його виправлення можливе без реального відбування покарання.
Суддя Одеського апеляційного суду ОСОБА_11