Справа № 186/1265/23
Провадження № 1-кс/0186/335/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" вересня 2023 р. м.Першотравенськ.

Слідчий суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в м.Першотравенську клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 15 липня 2023 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м.Першотравенську, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , на обліку у лікарів нарколога та психіатра неперебуваючого, раніше судимого:

- 06 жовтня 2014 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк чотири роки один день, звільненого 18 липня 2017 року умовно-достроково на 1 рік 5 днів;

- 10 жовтня 2018 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.185, ст.71 КК України до позбавлення волі на строк один рік два місяці;

- 29 січня 2019 року Першотравенським міським судом Дніпропетровської області по ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк один рік, звільненого 10 квітня 2020 року по відбуттю строку покарання;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

01 вересня 2023 року слідчий СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до слідчого судді Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного - ОСОБА_5 , внесеним в рамках кримінального провадження №0000257 від 15 липня 2023 року, за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Згідно клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що 14 липня 2023 року, приблизно о 01.00 годині, ОСОБА_5 знаходився на сходовому майданчику між 3 та 4 поверхом, що розташований у першому під`їзді будинку АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, а саме: дитячого велосипеду марки «Hammer Xlellent», чорного кольору, який належить ОСОБА_6 , який остання залишила у вказаному місці на зберігання.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 14 липня 2023 року, приблизно о 01:00 годині, перебуваючи на сходовому майданчику між 3 та 4 поверхом, який розташований у першому під`їзді, будинку АДРЕСА_3 , підійшов до велосипеду марки «Hammer Xlellent» та, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи, переконавшись в тому, що в під`їзді нікого немає та його дії є таємними, умисно, таємно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно викрав велосипед марки «Hammer Xlellent», вартістю 1 800 гривень, з яким вийшов за межі під`їзду.

Після чого, ОСОБА_5 , разом з викраденим велосипедом марки «Hammer Xlellent», вартістю 1 800 гривень, покинув місце вчинення злочину, а викрадене майно обернув у свою власність та розпорядився ним на власний розсуд.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_5 заподіяв ОСОБА_6 матеріального збитку на суму 1 800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, який кваліфікується по ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім того, 08 серпня 2023 року, приблизно о 12.00 годині, ОСОБА_5 , перебував біля приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_7 , де у нього виник прямий умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Так, ОСОБА_5 08 серпня 2023 року, приблизно о 12:00 годині, реалізуючи свій злочинний, прямий умисел, спрямований на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливого мотиву, переслідуючи мету наживи, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, через відчинене вікно проник до вказаного приватного домоволодіння, звідки таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «SAMSUNG A53», модель SM-A536/DS, який належить потерпілій - ОСОБА_7 .

У подальшому, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, викраденим мобільним телефоном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальної шкоди потерпілій - ОСОБА_7 , на загальну суму 10 920,70 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Підставою для внесення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, і в ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не працює, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, винаймає житло, сталих соціальних зв`язків не має, враховуючи тяжкість злочину, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний знайомий зі свідком - ОСОБА_8 , потерпілою - ОСОБА_7 , у домоволодінні якої проживає, у разі можливості вільного пересування, може незаконно впливати на зазначених осіб, будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, за вчинені ним злочини.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний не працює, у нього відсутній постійний заробіток, підозрюється у вчиненні двох корисливих злочинів, має непогашені судимості за попередні злочині, тобто схильний до вчинення злочинів з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, може вчинити інше кримінальне правопорушення майнового характеру.

У зв`язку з викладеним виникла необхідність в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як обрання більш м`якого запобіжного заходу не дає можливості запобігти вищевказаним ризикам.

Просить обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

У судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовільнити.

Підозрюваний з клопотанням згідний, злочини вчиняв, проживає в с.Миколаївці, але не з потерпілою, від неї вже виїхав два-три місяці тому.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що в силу вимог ст.ст.177 та 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий, прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа, вірогідно, вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

Так, на наявність підозри ОСОБА_5 у вчиненні цих злочинів вказують наступні докази, долучені до клопотання: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 14 липня 2023 року від ОСОБА_6 , протокол допиту потерпілої ОСОБА_6 від 17 липня 2023 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 10 серпня 2023 року, протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08 серпня 2023 року від ОСОБА_7 , протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 13 серпня 2023 року, протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 15 серпня 2023 року, протокол огляду предмету від 15 серпня 2023 року, протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15 серпня 2023 року, висновок експерта № СЕ-19/104-23/28887-Д від 22 серпня 2023 року, згідно якого, слід долоні руки залишений ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

На переконання слідчого судді, ці докази є належними та достатніми на цій стадії провадження для прийняття рішення про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Що стосується встановлених слідчим ризиків, передбачених п.п 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то останні є такими, що об`єктивно існують.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 не працює, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, винаймає житло, сталих соціальних зв`язків не має, враховуючи тяжкість злочину, після повідомлення про підозру, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний знайомий зі свідком ОСОБА_8 , потерпілою ОСОБА_7 , у домоволодінні якої проживав, у разі можливості вільного пересування, може незаконно впливати на зазначених осіб, будь-яким чином, з метою зміни свідчень у цьому кримінальному провадженні, для уникнення в подальшому кримінальної відповідальності, за вчинений ним злочин.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що підозрюваний не працює, у нього відсутній постійний заробіток, підозрюється у вчиненні двох корисливих злочинів, має непогашені судимості за попередні злочині, тобто схильний до вчинення злочинів з корисливих мотивів, у зв`язку з чим, може вчинити інше кримінальне правопорушення майнового характеру.

Повідомлення про підозру підозрюваному вручене 31 серпня 2023 року.

Відповідно ст.178 КПК України враховую вагомість доказів на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , тяжкість злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, обставини їх вчинення, покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, а також особу підозрюваного, який є працездатним, не працює, не має осіб, які б перебували на його утриманні, відсутність стійких соціальних зв`язків на території м.Першотравенська, Дніпропетровської області, схильність до вчинення злочинів з корисливих мотивів.

З урахуванням наведених обставин, приходжу до висновку про те, що ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, є реальними.

Оцінюючи вищевказані обставини, також зважаю на практику ЄСПЛ, зокрема, в частині того, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З огляду на викладене, доводи сторони обвинувачення щодо наявності заявлених ризиків та неможливості запобігти їм шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є обґрунтованими, належними та підтверджуються матеріалами провадження.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особисте зобов`язання.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу, як особиста порука не виявляється можливим.

Передбачений ст.181 КПК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, а саме те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, не працює та не має засобів для існування, зареєстрований та проживає за різними адресами, вважаю, за неможливе застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховую вимоги ч.3 ст.183 КПК України, відповідно до яких, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, відповідно до якої суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочинів, передбачених статтями 255-255-3 КК України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - відповідно.

Такою сумою застави визначаю тридцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 80 520 гривень, який не є завідомо непомірним для нього, з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту затримання.

Враховуючи характеризуючі дані підозрюваного, те, що він обґрунтовано підозрюється в скоєнні тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, не працює, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити нові злочини з корисливих мотивів, незаконно впливати на потерпілих і свідків, з якими особисто знайомий, вважаю за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 днів, в межах строку досудового розслідування даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 176-184, 186, 187, 193, 194, 196,197, 309, 369-372, 376 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області по кримінальному провадженню, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000257 від 15 липня 2023 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовільнити.

Обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 59 (п`ятдесят дев`ять) днів.

Строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою рахувати з 12 години 15 хвилин 01 вересня 2023 року по 12 годину 15 хвилин 29 жовтня 2023 року включно.

Взяти під варту в залі суду.

Одночасно визначити запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, визначених ч.5 ст.194 КПК України.

Визначити заставу у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 80 520 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена, як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний (обвинувачений) або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на нього наступні обов`язки: не відлучатись із с.Миколаївки, Синельниківського району, Дніпропетровської області, за місцем проживання: по АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора та суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що, якщо він, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора та суду без поважних причин, чи не повідомить про причини своєї неявки, якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Слідчий суддя: ОСОБА_1 .

Ухвала оголошена, копію ухвали отримав «01» вересня 2023 року о «_____» годині «____» хвилин.

__________________ ОСОБА_5 .