Справа № 451/1536/21
Провадження № 1-кп/451/18/23
ВИРОК

іменем України

23 червня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретар с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 0000038 від 28.05.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Радехів Львівської області, громадянку України, із середньо-спеціальною освітою, не одружену, не працюючу, пенсіонерку, яка зареєстрована та фактично проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , представника потерпілої ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

Обвинувачена ОСОБА_3 27.05.2022 близько 15.00 год. перебуваючи в житловому будинку АДРЕСА_1 на грунті неприязних відносин, умисно, нанесла два удари дерев`яною палицею по правій руці та по пальцях лівої руки ОСОБА_6 , спричинивши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді одного синця та одного садна на правій руці, двох синців на лівій руці, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Згідно висновку експерта № 25/2022 від 30.05.2022 у потерпілої ОСОБА_6 виявлено один синець та одне садно на правій руці, 2 синці на лівій руці, які утворились від контакту з тупим предметом (предметами), могли виникнути 27.05.2022 та відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_3 вчинила проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 після роз`яснення їй суті обвинувачення, свою вину в інкримінованому кримінальному проступку не визнала та надала показання; зокрема, показала, що потерпіла ОСОБА_6 являється її рідною сестрою, між ними тривалий час є неприязні стосунки. Вона і потерпіла, а також їх мати ( на час вказаних подій) і рідний брат ОСОБА_8 проживали за адресою: АДРЕСА_1 , однак в різних кімнатах, потерпіла проживала із померлою мамою та братом інвалідом в одній кімнаті, а вона окремо в іншій кімнаті. З жовтня 2021 року у неї із потерпілою погіршились стосунки, також із свідком братом ОСОБА_8 у неї погані стосунки, оскільки потерпіла і свідок разом вживають алкогольні напої та намагаються «вижити» її із кімнати в будинку АДРЕСА_1 . Щодо подій, які їй інкримінуються по обвинувальному акту, то 27.05.2022 о 15.00 вона була відсутня за адресою: АДРЕСА_1 і жодних тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 не наносила; вважає, що свідок ОСОБА_8 її обмовляє. Разом з тим, вона не може пригадати місце свого перебування 27.05.2022 о 15 год. та просить кримінальне провадження № 0000038 від 28.05.2022 закрити.

Незважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини в інкримінованому їй кримінальному проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, обсяг яких було погоджено з учасниками судового провадження.

Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів особами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В силу ст. 24 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 , надала суду показання про те, що обвинувачена ОСОБА_3 являється її рідною сестрою, однак вони як «рідні» не спілкуються, між ними погані та неприязні стосунки вже тривалий час. Проживає потерпіла і обвинувачена в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак в різних кімнатах, вона потерпіла проживала із померлою мамою та братом інвалідом в кімнаті 16 кв.м., а обвинувачена в кімнаті 20 кв.м.

Так, 27.05.2022 близько 15 год. вона перебувала на кухні в будинку АДРЕСА_1 та готувала обід для мами і брата інваліда. Її мама, яка вже померла, знаходилась у своїй кімнаті ( 16 кв.м.), двері із кімнати у коридор були відчинені; також її брат інвалід знаходився на подвір`ї біля будинку на інвалідній колясці, двері в будинок були відчинені і він мав змогу спостерігати усі події, які відбувались в коридорі і на кухні будинку. В цей час, обвинувачена перебувала у своїй кімнаті даного будинку та періодично відчиняючи двері із своєї кімнати ображала їхню маму; вона - потерпіла, щоб не провокувати на конфлікт, зачинила двері до кімнати, в якій перебувала мама і в цей час, обвинувачена вибігла із своєї кімнати та нанесла їй два удари дерев`яною палицею по правій руці та по пальцях лівої руки. Внаслідок таких ударів, вона отримала тілесні ушкодження у вигляді одного синця та одного садна на правій руці, двох синців на лівій руці. Усі події, які мали місце 27.05.2022 бачив їхній брат ОСОБА_9 .

Щодо міри покарання, то просить призначити покарання у виді штрафу.

Представник потерпілої в судовому засіданні підтримала зазначене потерпілою, щодо міри покарання, то просить призначити покарання у виді штрафу.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що являється рідним братом обвинуваченої та потерпілої, які вже тривалий час перебувають у неприязних стосунках, постійні сварки та конфлікти; підстав обмовляти їх він не має. Він, потерпіла, обвинувачена, а також їхня мама, яка померла проживають в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , однак в різних кімнатах, він із потерпілою та до недавнього часу їхня мама проживали в меншій кімнаті, а обвинувачена в більшій кімнаті.

Так, 27.05.2022 близько 15 год. він перебував на інвалідному візку на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 , двері у будинок були відчинені і усі події, які відбувались в цей час він бачив. А саме, він бачив і чув, як обвинувачена періодично відчиняючи двері із своєї кімнати кричала і ображала їхню маму, яка сиділа у своїй кімнаті при відчинених дверях. В цей час, потерпіла перебувала на кухні, готуючи їм обід, вийшовши із кухні пішла і зачинила двері до кімнати, де перебувала мама. На його думку, такі дії потерпілої не сподобались обвинуваченій, тому вона підійшовши до останньої, яка в цей час перебувала у коридорі, вдарила її дерев`яною палицею по руках.

Аналізуючи показання потерпілої ОСОБА_6 , свідка ОСОБА_8 , то такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей та не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості. Вище вказані особи перед допитом були попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, їх показання є послідовними та будь-яких підстав у цих осіб обмовляти обвинувачену не встановлено.

Суд, оцінює показання потерпілої та свідка, як належними та достовірними, у розумінні ст. ст. 94-96 КПК України, тому не має підстав ставити їх під сумнів або ж не брати як доказ, оскільки вони узгоджуються з іншими дослідженими доказами в їх сукупності.

Також винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України у повному обсязі підтверджуються доказами, які суд дослідив в судовому засіданні, а саме:

- заявою потерпілої ОСОБА_6 від 27.05.2022 згідно якої остання просить прийняти міри до рідної сестри ОСОБА_3 , яка 27.05.2022 року близько 15.00 год. спричинила їй тілесні ушкодження нанісши удари дерев`яною палицею в ділянку правої кисті руки та пальців лівої руки ( т. 2 а.с. 209 а);

- висновком експерта № 25/2022 від 30.05.2022 згідно якого у потерпілої ОСОБА_6 виявлено один синець та одне садно на правій руці, 2 синці на лівій руці, які утворились від контакту з тупим предметом (предметами), могли виникнути 27.05.2022 та відносяться до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень ( т. 2 а.с. 222);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2022 та диск до протоколу, згідно якого слідчий експеримент проводився за участі потерпілої ОСОБА_6 , експерта ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших учасників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Слідчий експеримент проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема показів потерпілої ОСОБА_6 з приводу обставин спричинення тілесних ушкоджень її сестрою ОСОБА_3 . Згідно слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_6 надала покази та відтворила обставини події по факту нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, які мали місце 27.05.2022 близько 15.00 год в коридорі будинку АДРЕСА_1 , зокрема показала як обвинувачена ОСОБА_3 дерев`яною палицею нанесла їй удари в ділянку правої кисті руки та пальців лівої руки ( т.2 а.с. 211-215);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 31.05.2022 та диск до протоколу, згідно якого слідчий експеримент проводився за участі свідка ОСОБА_8 , експерта ОСОБА_10 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інших учасників ОСОБА_13 , ОСОБА_14 . Слідчий експеримент проведено з метою перевірки та уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема показів свідка ОСОБА_8 з приводу обставин спричинення потерпілій ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 . Згідно слідчого експерименту свідок ОСОБА_8 надав покази та відтворив обставини події по факту нанесення ОСОБА_3 тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , які мали місце 27.05.2022 близько 15.00 год. в коридорі будинку АДРЕСА_1 , зокрема показав як обвинувачена ОСОБА_3 дерев`яною палицею нанесла ОСОБА_6 удари в ділянку правої кисті руки та пальців лівої руки ( т.2 а.с. 216-220);

Також судом досліджені процесуальні документи на підтвердження правомірності проведення слідчих дій під час досудового розслідування, надані стороною обвинувачення:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно якого 28.05.2022 у реєстрі було зареєстроване кримінальне провадження № 0000038 за ст. 125 ч. 1 КК України ( т. 2 а.с. 210);

- постанова начальника СД ВП № 1 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області від 28.05.2022 про призначення судово-медичної експертизи ( т.2 а.с. 221)

При розгляді даної справи судом також було детально вивчено та проаналізовано докази, які характеризують особу обвинуваченої, зокрема:

- вимогу щодо судимості № 2208/62/01/17, згідно якої вбачається, що обвинувачена раніше не судима ( том 2 а.с. 226 та зі зворотної сторони);

- довідку № 1272 від 30.05.2022 та № 01-10/134 згідно якої в будинку АДРЕСА_1 зареєстрована та проживає ОСОБА_3 ( том 2 а.с. 227, 229);

- інформацію КНП «Радехівська ЦРЛ» № 560 від 31.05.2022 щодо обвинуваченої, яка на диспансерному обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває (том 2 а.с. 228);

- копію паспорта та ідентифікаційний код обвинуваченої ( том. 2 а.с. 223);

- ухвалу Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 17.01.2022 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 за ст. 125 ч. 1 КК України. ( том. 2 а.с. 230-232).

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Зокрема, згідно зі ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України, доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені вище докази, в їх сукупності, суд визнає належними та допустимими у розумінні діючого кримінального процесуального законодавства.

Проаналізувавши всі докази, суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення докази в їх сукупності, повністю підтверджують дані про місце, час, спосіб, мотив та обставини вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Доводи, висунуті на свій захист обвинуваченою є непослідовними та не узгоджуються з іншими доказами у справі, суперечать матеріалам кримінального провадження, показання обвинуваченої суд розцінює як намагання завадити встановленню істини у справі, уникнення покарання за кримінальне правопорушення, а відтак визнаються судом неспроможними.

Зважаючи на викладене вище, суд приходить до обґрунтованого висновку про доведеність стороною обвинувачення винуватості ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, сукупністю доказів, які суд визнає належними, допустимими та достовірними, бере їх до уваги, кладе в основу обвинувального вироку відносно обвинуваченої.

Разом з тим, що стосується доводів сторони захисту в частині необхідності закриття кримінального провадження згідно п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_3 в суді, то суд вважає, що такі доводи сторони захисту є суб`єктивними та не узгоджуються з тими доказами, що наявні в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 8 КПК України та ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суд при розгляді даного кримінального провадження враховує усталену практику ЄСПЛ, зокрема, викладену в рішеннях ЄСПЛ по справах Кобець проти України , Коробов проти України та Ушаков проти України щодо концепції доведення вини поза розумним сумнівом та вважає, що стороною обвинувачення в повній мірі доведено винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні нею кримінального проступку, належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності достатніми доказами у кримінальному провадженні поза розумним сумнівом , що також узгоджується із положеннями ст. 94 КПК України, які в повній мірі дають змогу суду зробити переконливий висновок щодо притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченої.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд, зокрема, повинен вирішити такі питання: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинила умисне легке тілесне ушкодження є доведеною і тому, суд знаходить правильною кваліфікацію її дій за ч. 1 ст. 125 КК України.

Щодо призначення покарання, то відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 виду та міри покарання, бере до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини кримінального провадження, дані про її особу, зокрема: на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судима, оскільки кримінальні провадження закривались за строками давності, пенсіонерка.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , відповідно до ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Відтак, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 необхідно обрати покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченій покарання у виді штрафу, а також аналогічну позицію потерпілої та її представника.

Цивільний позов не заявлений.

Витрати на залучення експерта, речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_15