Справа № 456/4094/23
Провадження № 1-кс/456/762/2023
УХВАЛА

про обрання запобіжного заходу

08 серпня 2023 року місто Стрий

Слідчий суддя Стрийського міськрайонного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погодженого із прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000675 від 06.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про обрання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , неодруженому, непрацюючому, із середньо-спеціальною освітою, згідно ст. 89 КК України раніше не судимому, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся з клопотанням до слідчого судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06 серпня 2023 року близько 16 години 50 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи стані алкогольного сп`яніння, зайшов у приміщенні магазину «MEGA-STOCK», що за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Надалі, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, умисно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгівельного залу магазину «MEGA-STOCK», спортивний костюм, темно сірого кольору, торгівельної марки «LOM», вартістю 2 189 гривень, який одягнув на себе та намагався вийти з приміщення магазину, однак був викритий продавцем магазину ОСОБА_7 , яка намагалась припинити протиправні дії ОСОБА_5 , зокрема зупинити його, однак ОСОБА_5 відштовхнув ОСОБА_7 та прискоривши ходьбу покинув приміщення магазину, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, в діях ОСОБА_5 наявні всі підстави для обґрунтованої підозри його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

07.08.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Наявні докази вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку.

З врахуванням обставин кримінального правопорушення, у слідства є достатні підстави вважати, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показів, та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Окрім цього, ОСОБА_5 характерезується як особа, яка не має достатніх моральних цінностей, та залишаючись на волі може продовжити займатись злочинною дільністю, а також зможе покинути територію Стрийського району та Львівської області у цілому, переховуватись з метою уникнення відповідальності.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину; у разі визнання винуватим, такому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. У зв`язку з цим вважає, що лише запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та дозволить виконати завдання і досягти мети кримінального провадження, для забезпечення виконання з ним процесуальних рішень, більш м`який запобіжний захід унеможливить запобігання вказаним ризикам.

Окрім цього, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, а також особу підозрюваного такому слід визначити як альтернативу заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання підтримали. Вважають, що необхідність тримання під вартою підозрюваного є обґрунтованою, що стверджується наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України та матеріалами клопотання. Оскільки менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, тому просять таке задоволити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, не заперечив свою причетність до вчинення вказаного кримінального правопорушення, однак просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час він хворіє, являється інвалідом ІІІ групи та є ВІЛ інфікованим, в зв`язку з чим потребує постійного лікування. Окрім цього, на його утриманні також перебуває хвора пристаріла матір, яка потребує постійного стороннього догляду.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні в задоволенні клопотання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою просив відмовити. Зазначив, що прокурором не доведено наявність ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України. Його підзахисний немає наміру переховуватись від слідства, має постійне зареєстроване місце проживання, а відтак відсутні підстави для застосування найсуворішого виду запобіжного заходу. Просив врахувати всі пом`якшуючі обставини та застосувати до його підзахисного, запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У відповідності до п. «с» ч.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема: c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Так, згідно з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження вбачається, що 06.08.2023 р., було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України за № 0000675.

За змістом ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) дійсно свідчать й матеріали досудового розслідування, а саме: письмова заява ОСОБА_8 від 06.08.2023 року про факт вчинення кримінального правопорушення; протокол огляду місця події від 06.08.2023, за адресою: АДРЕСА_2 , разом з доданою фототаблицею; протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 від 06.08.2023, в якому вона детально розповіла про обставини скоєного злочину; показами свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 від 06.08.2023; даними протоколів пред`явлення особи для впізнання від 06.08.2023 року з доданими до них фототаблицями; протоколом затримання особи підозрюваної у вчинені злочину ОСОБА_5 ..

Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

У ході розгляду клопотання встановлено ризик, передбачений ст. 177 КПК України. Зокрема, ОСОБА_5 будучи особою, офіційно не працевлаштованою, тобто таким, що немає постійного джерела доходів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину. Тобто такий, вчиняючи протиправні дії, усвідомлював настання негативних наслідків та їх суспільну небезпеку.

Наведене свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним ОСОБА_5 нових кримінальних правопорушень, зокрема проти власності, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Проте, в судовому засіданні прокурором жодними належними та допустимими доказами не доведено, того що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, переховувався чи переховуватиметься від органу досудового розслідування чи суду.

Тобто, прокурор не довів обставини, що свідчать про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, про який вказано останніми у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Прокурор також посилається на ризик, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні. Проте, наявність такого ризику також не доведено, заяви від потерпілих та свідків про те, що на них чиниться тиск з боку підозрюваного відсутні.

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як зазначено в п. 143 Рішення ЄСПЛ «Бойченко проти Молдови» одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню по справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатніми для ухвалення рішення про тримання заявника під вартою (аналогічні справи «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Що стосується посилання прокурора на те, що підозрюваний раніше неодноразово судимий, зокрема за вчинення злочинів проти власності, то слідчий суддя зазначає, що особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Згідно усталеної практики Верховного Суду притягнення особи до відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень судимість по яких погашена у силу ст. 89 КК України не може братись судом до уваги, у тому числі й для характеристики особи та суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

На підставі викладеного врахувавши дані, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_5 , зокрема його вік, те що такий раніше у силу ст. 89 КК України не судимий, наявність постійного місця проживання ( АДРЕСА_1 ), а також те, що об`єктивні дані про спроби переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на учасників кримінального провадження чи інші перешкоди досудовому розслідуванню на даний час відсутні, прийшов до висновку, що у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не довів обставин недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, також не довів необхідність застосування найсуворішого та виняткового запобіжного заходу тримання під вартою відносно підозрюваного.

Відповідно до ст.194 ч.4 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 ч.1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.181 КПК України в якості запобіжного заходу може бути застосований домашній арешт, який полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, даних про його особу, який є інвалідом ІІІ групи, ВІЛ інфокованим, заробляє на прожиття підробітками, а також наявність у нього постійного місця проживання, де він проживає разом з пристарілою матір`ю, яка хворіє та потребує догляду і в судовому засіданні наполегливо просила незастосовувати відносно її сина запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як інших осіб, які можуть здійснювати за нею догляд немає, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, приходжу до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж той, який зазначений у клопотанні, зокрема, цілодобовий домашній арешт терміном на два місяці, що зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Стрийського РУП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 погодженого із прокурором Стрийської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000675 від 06.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваногоОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строком на два місяці, а саме до 06 жовтня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)не залишати місце постійного проживання за адресою:АДРЕСА_1 або з іншого місця, де він буде проживати, попередньо проінформувавши орган досудового розслідування, без дозволу слідчого, прокурора або суду

2) прибувати до слідчого Стрийського РУП Головного управління Національної поліції у Львівській області або іншого слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

3) не відлучатися за межі території Стрийського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

5) здати на зберігання до Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області паспорт для виїзду за кордон;

6) утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному порядок виконання ухвали, передбачений ч.5 ст. 181 КПК України.

Копію ухвали скерувати на виконання у Стрийський РУП ГУНП у Львівській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, а якщо справа буде передана до суду - на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1