Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 серпня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000532 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2023 року стосовно

ОСОБА_6 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Дробишеве Лиманського району Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Любешівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) із застосуванням ст. 69-1 цього Кодексу на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

Ухвалено обчислювати строк відбування покарання з моменту набрання вироком законної сили. На підставі ч.5 ст. 72 КК у чинній редакції зараховано до строку відбутого ОСОБА_6 покарання період перебування його під вартою з часу його затримання 08 листопада 2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили, залишено попередній - тримання під вартою.

Також цим судовим рішенням :

скасовано заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 11 листопада 2022 року у справі № 157/1432/22;

вирішено питання щодо речових доказів у цьому провадженні та ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 1132 гривні 68 копійок.

Цим вироком ОСОБА_6 засуджений за те, що він маючи незняту та непогашену судимість за вчинення корисливого злочину, 08 листопада 2022 року в період часу з 09 год 00 хв по 11 год 45 хв (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, та продовженого до 21 листопада 2022 року Указом Президента України №573/2022 від 12 серпня 2022 року затвердженого ЗУ «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, під час перебування в приміщенні харчоблоку КП "Любешівська багатопрофільна лікарня", розташованої за адресою: смт Любешів, вул. Незалежності, 3 Камінь-Каширського району Волинської області шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав належний ОСОБА_8 велосипед марки "Kittler" чорного кольору, вартістю 6500 гривень, чим завдав йому майнову шкоду на вказану суму.

Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2023 року подання голови Волинського апеляційного суду задоволено - матеріали кримінального провадження №0000532 щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК направлено до Рівненського апеляційного суду для розгляду апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Любешівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2023 року.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просить суд цей вирок скасувати та ухвалити рішення, яким визначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК із застосуванням ст.ст. 69, 75 цього Кодексу.

На обґрунтування цих вимог він зазначив, що вказане судове рішення є незаконним і необґрунтованим, оскільки призначене покарання надто суворе та явно несправедливе і не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. При цьому вважає, що покарання призначено всупереч вимогам ст.ст. 50, 65 КК та не дано належної оцінки поведінці засудженого після вчинення кримінального правопорушення, який у ході обшуку добровільно видав викрадений велосипед. Також в порушення приписів ч.5 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд не вирішив питання стосовно досудової доповіді органу пробації. З цих підстав вважає, що призначене покарання є явно несправедливим.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_5 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Зокрема, місцевий суд визнав і врахував як пом`якшуючи покарання обставини -щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання. Ураховано також і дані про особу винного, а саме наявність у ОСОБА_6 попередніх судимостей, у тому числі непогашеної судимості за вчинення умисного злочину проти власності, те, що він офіційно не працює, наявність у нього на утриманні дружини, яка є особою з інвалідністю І групи та потребує стороннього догляду.

При цьому, суд надав належну оцінку ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що згідно ст. 12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, а також вчинення цього злочину в умовах воєнного стану, який є особливо кваліфікованим складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 цього Кодексу.

Сукупність вказаних обставин стала підставою для висновку місцевого суду про можливість перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 лише в умовах ізоляції та поміщенні його на певний строк до кримінально-виконавчої установи закритого типу з обрання строку покарання, максимально наближеного до нижньої межі, передбаченого санкцією ч.4 ст. 185 КК.

Разом з тим апеляційний суд вважає, що встановлених обставин недостатньо для застосування щодо обвинуваченого положень як положень ст. 69 КК, якою визначено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, так і положень ст. 75 КК, яка передбачає можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку.

Разом з цим колегія суддів враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.12.2022 у справі №295/8690/21, відповідно до якої відсутність досудової доповіді у матеріалах провадження не є істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, яке вплинуло чи могло вплинути на обґрунтованість постановленого судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 314-1 КПК досудова доповідь складається з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання. Така доповідь для суду має рекомендаційний характер, яку суд може врахувати, виходячи зі своїх дискреційних повноважень.

Зважаючи на те, що місцевий суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , зважив на дані, які характеризують особу обвинуваченого, яких, на переконання апеляційного суду, було достатньо для ухвалення вироку, тому відсутні підстави стверджувати про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при здійсненні судового розгляду цього кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухвалений з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, і тому підстав для його зміни та пом`якшення призначеного обвинуваченому покарання не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Любешівського районного суду Волинської області від 06 квітня 2023 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_6 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3