Справа № 346/4464/23
Провадження № 1-в/346/285/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника ДУ

"Коломийська виправна колонія № 41" ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь, Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, до арешту проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.23.06.2010р. Жовтневим районним судом м. Маріуполя за ст.. 186 ч.2, ст.. 75, 76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

2.25.02.2012р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст.. 186 ч.2, ст.. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

3.05.08.2016 р. Іллічівським районним судом м. Маріуполя за ст.. 186 ч.2, ст.. 72 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

4.20.12.2017р. Селидівським міським судом Донецької області за ч.1 ст. 391, ст.. 71 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі. Звільнений 18.10.2019р. по відбуття покарання;

5.01.04.2020р. Приморським районним судом м. Маріуполя за ч.2 ст. 185 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 29.05.2020р. по відбуття строку покарання.

Засудженого: 18.08.2021 року Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ст. 15 ч.3 ст. 185 ч.3, ст.. 70 ч.4, ст.. 72 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі. В строк покарання зараховано відбуте покарання у виді 3 місяців арешту. 07.09.2021р. Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполь Донецької області за ст.. 185 ч.2, ст.. 185 ч.3, ст.. 70 ч.1, ст.. 70 ч.4 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 19.08.2020 р.

Кінець строку: 19.12.2024 р.

В С Т А Н О В И В:

Начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся до Коломийського міськрайонного суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання ОСОБА_5 . В його обґрунтування зазначив, що даний засуджений за час тримання в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» порушень вимог утримання не допускав, стягнення не накладались, заохочення не застосовувались. Під час відбування покарання в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» мав одне стягнення, яке на теперішній час погашене. З 16.04.2022р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» в якій порушень встановленого порядку не допускає, дисциплінарні стягнення не накладались. Працевлаштований днювальним дільниці ре соціалізації та залучається о робіт без оплати праці з благоустрою колонії та покращення житлово-побутових умов засуджених. До роботи відноситься добросовісно, тричі заохочувався. На заходи виховного впливу реагує добре, робить позитивні висновки. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. Зв`язок з родичами підтримує, отримує від них посилки та передачі. Вину у скоєному злочині визнав повністю. Виконавчі листу не надходили. Оскільки, на теперішній час засуджений відбув понад 2/3 строку призначеного йому покарання та довів своє виправлення, ініціатор подання вважає, що ОСОБА_5 може бути звільнений умовно-дострокове від подальшого відбування покарання у відповідності до вимог ст. 81 КК України.

В судовому засіданні представник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» ОСОБА_4 подання підтримав та просив суд його задовольнити.

ОСОБА_5 також просив суд задовольнити подання та звільнити його умовно-достроково.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечила та просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що за період відбування покарання засуджений не довів своє виправлення, а тому вважала, що підстави для його звільнення відсутні.

Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали подання та особової справи засудженого, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 18.08.2021р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15 ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Приморського районного суду м. Маріуполь від 01.04.2020р. більш суворим покарання, призначеним за даним вироком, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07.09.2021р. ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 КК України та з урахуванням ч.1, 4 ст. 70 КК України, призначено остаточне покарання у вигляді 4 років 4 місяців позбавлення волі.

Згідно розпоряджень, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 18.08.2021р. щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 06.10.2021р., а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполь Донецької області від 07.09.2021р. щодо ОСОБА_5 набрав законної сили 15.10.2021р.

Відповідно до правил ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі на певний строк, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно з положеннями ч.2, 3 вказаної статті, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року N 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 своєї постанови N 2 від 26.04.2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким", зазначає, що судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки; свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків.

Зі змісту характеристики на засудженого, затвердженої начальником Коломийської ВК №41 станом на 20.07.2023р. вбачається, що перебуваючи в ДУ «Селидівська виправна колонія (№82)» ОСОБА_5 мав одне дисциплінарне стягнення за порушення встановленого порядку відбування покарання. Стягнення погашено, заохочення не застосовувались. З 16.04.2022р. відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». За час відбування покарання характеризується наступним чином: не допускає порушень встановленого порядку відбування покарання, дисциплінарні стягнення не накладались, застосовано три заохочення. На заходи виховного впливу реагує та робить для себе позитивні висновки. У відношенні до представників адміністрації колонії тактовний та ввічливий. Дотримується санітарно-гігієнічних норм, підтримує охайний зовнішній вигляд. У взаємовідносинах із засудженими не конфліктний. Віддає перевагу спілкуванню із засудженими позитивної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений. В індивідуальних бесідах не відвертий. Зв`язок з родичами не підтримує. Вину у злочині визнав.

Однак, згідно характеристики наданої адміністрацією ДУ «Селидівська ВК (№82)» від 16.03.2022р. (а.о.с. 141-142) вбачається, що засуджений 21.02.2022р. прибув до вказаної установи для відбування покарання та був поміщений до дільниці карантину діагностики і розподілу засуджених, де характеризував себе наступним чином. Під час перебування в дільниці участі в суспільно-корисній праці не приймав, вважав це непотрібним для себе. Заохочень не мав. Норм, які визначали порядок і умови відбування покарання, дотримувався тільки під контролем адміністрації. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Не утримував у чистоті і порядку своє спальне місце та при ліжкову тумбочку, мав неохайний зовнішній вигляд. З представниками адміністрації ввічливий. Стан здоров`я задовільний, працездатний. Бажання приймати активну участь у роботах з благоустрою дільниці КДіР та місць позбавлення волі засуджений не мав. Відповідно до ст.. 124 КВК України, засуджений не приймав участь в реалізації основних напрямків, форм, соціально-виховної роботи, що сприяло б його позитивному ставленню на життєву позицію, яка відповідає правовим нормам і вимогам суспільно-корисної діяльності. Засудженому були доведені вимоги ст.. 123 п.5 КВК України та згідно особисто заяви засудженого, він формально прийняв участь у реалізації програми диференційованого виховного випливу «Фізкультура та спорт». Засудженому були доведені права та обов`язки згідно ст. 127 КВК України та запропоновано за власним бажанням вступити до лав самодіяльної секції на свій вибір та взяти участь у їх реалізації. Однак, засуджений відмовився прийняти участь, пояснивши це непотрібним для себе. Провину у скоєному злочині визнає частково, не розкаюється, вирок суду та призначене йому покарання вважає суворим. На профілактичному обліку в установі не перебував.

Згідно довідки про заохочення та стягнення, засуджений за час відбування покарання мав одне стягнення у виді догани від 12.02.2021р. за порушення розпорядку дня. Стягнення погашено. Також до ОСОБА_5 тричі були застосовані заохочення у виді подяк (04.07.2022р., 04.01.2023р. та 04.07.2023р.) за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених Кримінально-виконавчим кодексом та правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки у праці.

Таким чином, з урахуванням вищевикладених обставин та їхнього системного аналізу, суд приходить до висновку, що поведінка засудженого не була стало позитивною протягом всього періоду відбування покарання. При цьому, суд вважає, що дані останньої характеристики вказують на наявність позитивних змін в поведінці ОСОБА_5 , що свідчить про те, що засуджений стає на шлях виправлення, однак свого виправлення в повній мірі ще не довів.

Під чесним ставленням до праці розуміється постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як вже було зазначено вище, перебуваючи в ДУ «Селидівська ВК (№82)», ОСОБА_5 на виробництві установи не працював, оскільки не бажав.

Згідно матеріалів подання ОСОБА_5 працевлаштований днювальним дільниці ресоціалізації. З довідки про працевикористання засудженого №191 слідує, що в 2022 році він працевлаштованим не був, а протягом грудня-липня 2023р. мав відпрацьованих по 1-2 дні кожного місяця. Крім цього, матеріали особової справи свідчать, що засуджений за його заявами лише двічі залучався до робіт без оплати праці з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених (а.о.с. 148, 149, 184, 185).

Таким чином, суд вважає, що відношення засудженого до праці не було чесним в розумінні вимог законодавства, оскільки останній лише протягом 2023 року став проявляти інтерес до працевлаштування та ініціативу в залученні його до виконання інших робіт.

Суд враховує, що хоча ОСОБА_5 і відбув передбачений законом мінімум строку призначеного покарання для можливості звільнення умовно-достроково, проте, до закінчення строку відбування покарання залишилось ще понад один рік і три місяці, що є значним терміном для звільнення на який потрібні вагомі докази виправлення засудженого.

Отже, оцінюючи в сукупності всі дані, які можуть служити чинником для визнання поведінки засудженого такою, що свідчить про її виправлення, суд вважає, що в ході розгляду подання не було наведено конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення засудженого досягнув тієї стадії, на якій відбування призначеного покарання перестає бути доцільним і його подальше виправлення можливе в умовах перебування на волі.

Таким чином, суд погоджується з доводами прокурора та вважає, що на теперішній час звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання умовно-достроково буде передчасним, оскільки засуджений своєю поведінкою і ставленням до праці виправлення не довів. Відтак, врахувавши, що застосування положень ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду, то в задоволенні подання слід відмовити з зазначених вище підстав.

На підставі наведеного, керуючись ст.6 КВК України, ст.81 КК України, ст.336, 537, 539 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні подання начальника ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Суддя: ОСОБА_1