Справа № 588/1061/23
Провадження № 1-кп/588/101/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 серпня 2023 року м. Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2023 за № 0000031, по обвинуваченню,

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Тростянець Сумської області, громадянки України, з неповною загальною середньою освітою, не працюючої, не одруженої, зареєстрованої та фактично проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 111-1, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В :

Суд визнав доведеним, що 24 лютого 2022 року о 05 годині президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці збройних сил Російської Федерації шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України.

В той час, коли 24.02.2022 військовослужбовці збройних сил Російської Федерації вчинили військову агресію та вторгнення на територію України, у тому числі в с. Боромля Охтирського району Сумської області, при цьому здійснили напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе господарське та оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти з метою окупації України, у ОСОБА_3 за відсутності будь-якого примусу та погроз з боку військових, виник умисел добровільно вступити в контакт із солдатами Російської Федерації представниками збройних та воєнізованих формувань держави-агресора, запропонувавши їм матеріальні ресурси для нормальної життєдіяльності та виконання своїх незаконних дій по захопленню населеного пункту на території України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, на вчинення умисних дій щодо надання матеріальних ресурсів військовослужбовцям держави агресора (Російської Федерації), у період з середини березня 2022 року по 26 березня 2022 року ОСОБА_3 поселилась у господарстві розташованому по АДРЕСА_2 , погодившись на пропозицію раніше знайомої їй громадянки України, ОСОБА_5 жити разом у вказаному господарстві, де наявна велика кількість худоби, та надавати допомогу представникам збройних сил Російської Федерації шляхом надання їм матеріальних ресурсів. При цьому ОСОБА_3 було відомо, що власник вказаного господарства, ОСОБА_6 не надавала згоди на проживання у її господарстві та використання і розпорядження майном господарства. Діючи умисно, з власної ініціативи та підтримуючи збройну агресію Російської Федерації на території України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, маючи демонстративний та відкритий перед населенням громади села постійний зв`язок з військовими держави агресора (Російської Федерації), неодноразово, добровільно та безоплатно надавала матеріальні ресурси в розпорядження військовослужбовцям окупаційних військ Російської Федерації, а саме готувала їм їсти, зокрема з м`яса зарізаних баранів, належних ОСОБА_6 з вказаного господарства, прала військовослужбовцям Російської Федерації одяг. При цьому у період окупації с. Боромля Охтирського району Сумської області ОСОБА_3 не надавала зазначених матеріальних ресурсів місцевим мешканцям, тим самим інтереси та потреби окупантів ставила у пріоритет перед односільчанами.

Переслідуючи мету надання допомоги збройним силам Російської Федерації протягом окупації, ОСОБА_3 підтримувала дружні стосунки з військовими збройного формування країни-агресора, забезпечувала їх матеріальними ресурсами, у зв`язку з чим користувалась прихильністю з боку військовослужбовців Російської Федерації, мала привілеї перед іншими місцевими мешканцями, зокрема: безперешкодно переміщувалась по території окупованого села Боромля Охтирського району Сумської області.

Вказані протиправні дії ОСОБА_3 вчиняла добровільно, без застосування відносно неї або членів її родини фізичного чи психологічного впливу, а також без погроз застосування зброї військовослужбовцями збройних сил Російської Федерації.

Крім того, 11.04.2023, близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_3 перебуваючи по АДРЕСА_3 , у гостях у своєї знайомої, ОСОБА_7 , де остання проживає разом із матір`ю, ОСОБА_8 та співмешканцем ОСОБА_9 , діючи таємно, в умовах воєнного стану, скориставшись вільним доступом до майна, викрала з кишені куртки ОСОБА_9 банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з тисненням « ОСОБА_10 », належну ОСОБА_8 , а також грошові кошти в розмірі 200 гривень.

Продовжуючи реалізацію свого єдиного злочинного корисливого умислу, спрямованого на викрадення чужих грошей, ОСОБА_3 пішла до магазину «Продукти» по вул. Харківській, 1А у с. Боромля Охтирського району, де 11.04.2023 о 18 годині 10 хвилин, використовуючи викрадену нею платіжну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим корисливим умислом, за допомогою терміналу магазину, розраховуючись без введення PIN-коду за допомогою технології безконтактного проведення платежів PayPass, якою обладнана банківська картка, за замовлені в магазині алкогольні напої та тютюнові вироби, зняла з карткового рахунку ОСОБА_8 гроші загальною сумою 248 гривень, вчинивши їх таємне викрадення. Таким чином, керуючись єдиним корисливим умислом на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 вчинила викрадення грошових коштів на загальну суму 448,00 (чотириста сорок вісім) грн.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, передача матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора. Також, за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану Крім того, за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Визнавши на підставі частини 3 статті 349 КПК України недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченою змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності її позиції, роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, враховуючи думку прокурора, суд обмежився допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої, а також матеріалів, що стосуються вирішення питання речових доказів.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 за пред`явленим їй обвинуваченням за ч. 4 ст. 111-1, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України винуватою себе визнала повністю та погодилася з його правовою кваліфікацією, не оспорила обставин, викладених в обвинувальному акті, і суду пояснила, що на момент вторгнення військ Російської Федерації в Україну вона проживала в с. Боромля у свого знайомого на ім`я ОСОБА_11 . У кінці березня 2022 року до неї приїхала ОСОБА_12 та запропонувала разом із нею годувати російських військових, щоб останні їх не чіпали та вони могли вільно пересуватися по селу. Вона погодилась на таку пропозицію. Разом із ОСОБА_13 на автомобілі з російськими військовими вони поїхали до господарства ОСОБА_14 у с. Боромля де готувала російським військовим їжу, прала речі та разом із ними вживали алкогольні напої. Із цих військових вона пам`ятає лише одного на ім`я ОСОБА_15 , з яким зустрічалася ОСОБА_12 . Після того як російські військові покинули їхнє село, то вона повернулася до свого знайомого.

Також ОСОБА_3 пояснила, що 11.04.2023 у післяобідній час вона прийшла в гості до ОСОБА_7 де вживали алкогольні напої. Там була також ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Коли вони ходили до магазину по цигарки та пиво, то вона бачила як ОСОБА_17 розраховувався банківською карткою. Після того як вони повернулися з магазину до господарства ОСОБА_7 та вона залишилась у будинку одна, вона викрала з куртки ОСОБА_18 банківську картку та гроші 200 грн. Потім вона пішла до магазину та оплатила товар викраденою карткою на суму 248 грн. Оплата пройшла без введення коду. Решту товару вона оплатила грошима, які викрала у ОСОБА_18 , оскільки потрібно було ввести код. Викрадену картку вона підкинула до господарства ОСОБА_18 . Завдану потерпілим шкоду відшкодувала. У вчиненому щиро розкаюється.

Показання обвинуваченої щодо скоєння кримінальних правопорушень не містять протиріч і підтверджують повністю обставини пред`явленогообвинувачення.

За таких обставин, суд вважає вину ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні доведеною повністю.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченій, суд враховує тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, зокрема те, що кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 111-1 КК України належить до нетяжких злочинів, кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України належить до тяжких злочинів, а кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 357 КК України належить до кримінальних проступків. Також суд враховує характер вчинених діянь, особу обвинуваченої ОСОБА_3 , яка не працює, раніше не судима, згідно з довідкою характеристикою за місцем проживання характеризується негативно, на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Як пом`якшуючі покарання обставини суд відповідно до статті 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченої, яка висловила критичну оцінку своєї поведінки шляхом повного визнання вини та готовності нести кримінальну відповідальність, її активне сприяння у розкритті злочину, оскільки вона добровільно своїми активними діями надавала допомогу органам досудового розслідування та суду в з`ясуванні тих обставин вчинення кримінального правопорушення, що мають істотне значення для повного його розкриття, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд враховує також вимоги ст. 65 КК України щодо призначення судом покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, з урахуванням того, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на викладені вище обставини та дані про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , суд вважає необхідним призначити обвинуваченій покарання:

- за ч. 4 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права займати виборні посади в органах влади та місцевого самоврядування строком на 10 років, та з конфіскацією майна;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточно ОСОБА_3 , до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. Разом з тим, зважаючи на те, що на утриманні ОСОБА_3 перебуває малолітня дитина ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд вважає можливим виправлення обвинуваченої без відбування покарання, тому наявні правові підстави для звільнення ОСОБА_3 , на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй, іспитовий строк тривалістю один рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Суд вважає, що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України, зокрема банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з тисненням « ОСОБА_10 », яка була передана на зберігання потерпілій ОСОБА_8 необхідно вважати повернутою власниці.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Клопотання про застосування відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 7, 349, 368-374, 392, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 4 статті 111-1, частиною 4 статті 185, частиною 1 статті 357 КК України та призначити їй покарання:

- за частиною 4 статті 111-1КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права займати виборні посади в органах влади та місцевого самоврядування строком на 10 років, та з конфіскацією майна;

- за частиною 4 статті 185КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за частиною 1 статті 357 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частини 1 статті 70 КК України за сукупністю цих злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначитиОСОБА_3 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права займати виборні посади в органах влади та місцевого самоврядування строком на 10 років, та з конфіскацією майна.

Звільнити ОСОБА_3 , на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку відраховувати з дня ухвалення вироку суду.

Речовий доказ: банківську платіжну картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_1 з тисненням « ОСОБА_10 », яка була передана на зберігання потерпілій ОСОБА_8 вважати повернутою власниці.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1