ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/4702/22 Номер провадження 11-кп/814/1562/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника колонії ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені спільного подання Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» та спостережної комісії при Полтавській райдержадміністрації про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої 18 травня 2018 року вироком Московського районного суду м. Харкова за ч. 2 ст. 307, із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України, на 6 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією майна.

Таке рішення суд мотивував тим, що характеризуючі матеріали, наявні в матеріалах кримінального провадження свідчать про нестабільну поведінку засудженої протягом всього строку відбування покарання, тому подання про її умовно дострокове звільнення є передчасними.

У поданій апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити спільне подання про її умовно - дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що протягом 7 місяців була відсутня у колонії у зв`язку із етапуванням для проведення операції, тому заохочення отримала лише перед направленням подання про її умовно-дострокове звільнення.

Просить при постановленні рішення врахувати, що вона на даний час працює, має незадовільний стан здоров`я та думку начальника колонії, який вважає, що засуджена може бути звільнена умовно-достроково.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засуджену та її захисника в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженої від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.

За змістом положень п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова від 18.05.2018 за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.03.2014 та остаточно призначено 6 років 1 місяць позбавлення волі. Зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 05.11.2014 по 12.01.2015.

Засуджена ОСОБА_7 покарання відбуває з 22.10.2018 та на момент звернення до суду із заявою відбула більше двох третин строку призначеного покарання та має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання 15.09.2024.

З характеристики, вбачається, що засуджена з 23.10.2018 перебувала у Державній установі «Харківська установа виконання покарань (№27)», де характеризувалася задовільно, не працювала. Стягнень та заохочень не мала.

ОСОБА_7 з 02.11.2018 знаходиться у Державній установі «Надержинщинська виправна колонія (№65)». Характеризується добре, працює швачкою на підприємстві установи в бригаді №15. За час відбування покарання в установі отримала 3 стягнення та 1 заохочення. До виконання робіт з благоустрою ставиться сумлінно.

Підтримує доброзичливі зв`язки із родиною, рівні відносини з іншими засудженими та ввічливі з працівниками установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере особисту участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених "Подолання наркотичної залежності» та «Правова освіта».

Рішенням комісії державної установи від 25.08.2020 відповідно до ст. 101 КВК України, засудженій відмовлено у зміні умов тримання.

Рішенням комісії державної установи від 30.08.2021 відповідно до ст. 82 КК України, засудженій відмовлено у заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке.

За вироком суду цивільний позов відсутній, виконавчий лист на адресу установи не надходив.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» від 28.09.2022 ОСОБА_7 за час відбування покарання довела своє виправлення.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, ОСОБА_7 з січня по вересень 2022 року перебувала у медичній установі у зв`язку із незадовільним станом здоров`я, після чого вона отримала 1 заохочення, на даний час засуджена працює, тобто стає на шлях виправлення.

Разом з тим, ОСОБА_7 мала 3 стягнення, останнє з яких отримала 03.04.2023, рішеннями комісії засудженій було відмовлено у зміні умов тримання, заміні невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке, що свідчить про нестабільну поведінку засудженої протягом усього строку відбування покарання.

Всупереч доводам засудженої, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженої, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 19 грудня 2022 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4