У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сергіївка Саратського району Одеської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешкає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000234.

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_7 ,

підозрюваний - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_8 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.05.2023 р. з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених в ухвалі про обрання запобіжного заходу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та підозрюваному ОСОБА_5 обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю, із забороною залишати житло за місцем фактичного мешкання за адресою АДРЕСА_3 , цілодобово.

Вимоги захисника ОСОБА_6 викладені в доповненні до апеляційної скарги аналогічні тим, що зазначені в апеляційній скарзі.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник зазначає, що висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, які перешкодили слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, чим порушені права підозрюваного.

На думку захисника, зазначені у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, не підтвердженими, надуманими та безпідставними, а тому відносно ОСОБА_5 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Звертає увагу на те, що підозрюваний ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки, батьків, одружений, утримує трьох малолітніх дітей, задовільно характеризується за місцем проживання. Відповідно наданих документів ОСОБА_5 має хронічне захворювання та на даний час його стан здоров`я значно погіршився, потребує невідкладної медичної допомоги.

Апелянт вказує на те, що вимоги клопотання слідчого, в частині розміру застави, не містять обґрунтувань стосовно винятковості даного випадку та необхідності визначення підозрюваному ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 1 637 240 грн., що значно перевищує максимально передбачені п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розміри, які становлять 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки підозрюваний не має таких грошових коштів для застави.

В доповненні до апеляційної скарги захисник ОСОБА_6 зазначає, що з клопотанням про продовження запобіжного заходу слідчий звернувся до суду з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України. Крім того, клопотання слідчого та додані документи не підтверджують обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КПК України, а також вважає, що досудове розслідування проводиться неефективно, а тому підстав для продовження строку тримання підозрюваного під вартою не має.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000234, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 розробив план та безпосередній механізм вчинення кримінальних правопорушень, який полягав у наступному:

- підшуканні чоловіків призовного віку «клієнтів», які виявили бажання здійснити перетин державного кордону України, всупереч дії обмежень та надати за це грошову винагороду;

- отримувати від так званих «клієнтів» копії документів, що ідентифікують особу;

- внесення недостовірних відомостей до ідентифікуючих особу документів «клієнтів», надання фіктивних копій документів, що надасть їм можливість без перешкод здійснити перетин державного кордону України;

- проводити інструктаж та у разі необхідності супроводжувати до м. Одеси, чоловіків, які виявили бажання здійснити перетин державного кордону України за грошову винагороду;

- отримувати від чоловіків, які виявили бажання здійснити перетин державного кордону України грошові кошти за переправлення через державний кордон України.

До спільної злочинної діяльності ОСОБА_5 залучив раніше знайомих йому осіб, а саме ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , довівши останнім деталі розробленого плану протиправної діяльності, що об`єднував зусилля всіх учасників групи, для досягнення єдиного злочинного результату та відвівши їм відповідні функції у скоєнні злочинів.

22.10.2022 р. о 22.39 год. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , сприяючи, надаючи поради та вказівки діючи спільно, з використанням документів, в які внесені недостовірні відомості про наявність у ОСОБА_11 трьох неповнолітніх дітей, які усувають перешкоди та надають законні підстави для перетину державного кордону, незаконно переправили останнього через державний кордон України на автомобільному транспорті Mersedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у пункті пропуску «Маяки-Удобне», отримавши грошові кошти у сумі 4 200 доларів США (за курсом НБУ становить 153 552 грн.), які розподілили між собою.

12.01.2023 р. ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , діючи спільно, за попередньою змовою, повторно, по заздалегідь розробленому ОСОБА_5 плану, сприяючи, надаючи поради та вказівки, з використанням документів, в які внесені недостовірні відомості про наявність у ОСОБА_12 трьох неповнолітніх дітей, які усувають перешкоди та надають законні підстави для перетину державного кордону, незаконно переправили останнього через державний кордон України, у пункті пропуску «Орлівка», отримавши грошові кошти у сумі 5 500 Євро (за курсом НБУ становить 215 985 грн.).

23.01.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України та ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2023 р. відносно останнього застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.03.2023 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, крім того, до завершення досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного, обставини справи, які з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу не змінились, а підтверджені ризики не зменшились, те, що до закінчення досудового розслідування необхідно виконати ряд слідчих дій, в тому числі, допитати, як свідків низку осіб, отримати висновки експертиз, отримати доступ до інформації з обмеженим доступом, виконати вимоги ст. ст. 290-291 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Вказаних вимог закону слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Вирішуючи питання про необхідність продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Тяжкість кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу підозрюваного, відносно якого до Малиновського районного суду м. Одеси скеровані обвинувальні акти за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 2 ст. 345 КК України, при цьому який регулярно порушував покладені на нього Малиновським районним судом м. Одеси обов`язки, зокрема не відлучатись з м. Одеси, оскільки неодноразово перетинав державний кордон України, з огляду на необхідність проведення досудовим розслідуванням ряду процесуальних дій, зокрема встановлення всіх обставин кримінального правопорушення та інших осіб, які можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на інших обвинувачених або інших невстановлених осіб, знищити, сховати або спотворити будь-які речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення, тобто наявні ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому доводи захисника про відсутність вказаних ризиків є безпідставними.

Апеляційний суд враховує й ту обставину, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25.04.2023 р., ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.01.2023 р. про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 24.03.2023 р. скасовано, постановлено нову ухвалу, якою відносно ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13.03.2023 р., з визначенням застави у розмірі 1 637 240 грн.

Оскаржуваною ухвалою, відносно ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу продовжений до 11.05.2023 р., тобто з дотриманням вимог ч. 1 ст. 197 КПК України та в межах строку досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

За наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про необхідність продовження застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.05.2023 р., для забезпечення виконання останнім процесуальних обов`язків.

Доводи захисника про те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України не доведена наданими стороною обвинувачення доказами, апеляційний суд не розглядає, оскільки обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення встановлена та доведена під час розгляду слідчим суддею клопотання слідчого про застосування відносно останнього запобіжного заходу, і, на даній стадії судового провадження, це питання, відповідно до положень ст. 199 КПК України, не розглядається.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 має ряд захворювань, само по собі не є підставою для нівелювання обставин, за яких ухвалено рішення про продовження дії раніше обраного запобіжного заходу щодо нього, оскільки неможливість надання ОСОБА_5 медичної допомоги в умовах його утримання під вартою не підтверджено жодними доказами. При цьому, у разі наявності у підозрюваного медичних захворювань, його лікування можливо в умовах Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» та не може слугувати підставою неможливості продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у підозрюваного ОСОБА_5 постійного місця мешкання, дружини та дітей не є підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки не спростовують висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Що стосується оскаржуваного захисником розміру застави, то апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і, щодо особи підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину застава визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного слідчим суддею розміру застави, оскільки, при застосуванні запобіжного заходу застава у розмірі, що перевищує, передбачені ч. 5 ст. 182 КПК України розміри - 1 637 240 грн., визначена з урахуванням обставин кримінального правопорушення його тяжкості, кількості епізодів злочинної діяльності, їх наслідків, особи ОСОБА_5 та його майнового стану. При цьому стороною захисту не надано суду належних та допустимих доказів того, що станом на даний час вказані обставини змінилися.

Отже, доводи захисника про те, що визначений розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного є безпідставними.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 березня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ ______________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3