Справа № 304/901/23 Провадження № 1-кс/304/294/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2023 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурорів Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000138 від 17 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, непрацюючого, громадянина України, раніше судимого,

про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

У С Т А Н О В И В :

шостого липня 2023 року до Перечинського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт від 05 липня 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань № 0000138 від 17 травня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні призначено на 21 липня 2023 року.

Одинадцятого липня 2023 року прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 у порядку ст. 199 КПК України подала слідчому судді клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою строком на 60 діб з можливістю внесення застави у розмірі 80 розмірів неоподатковуваного мінімуму для працездатних осіб. Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимий вироком Залізничного районного суду м. Львова за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, та 13 березня 2023 року звільнений з установи відбування покарань по відбуттю строку покарання, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та вчинив новий корисливий злочин. Прокурор вказує, що 17 травня 2023 року близько 03.00 год ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, перебуваючи на АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи небезпечний характер свого діяння, повторно, з корисливим мотивом проник на огороджену парканом територію будинку АДРЕСА_2 та через незачинені вхідні двері зайшов всередину будинку, який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де на другому поверсі у спальній кімнаті був помічений донькою останнього - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та, з метою уникнення галасу, прикрив їй рукою рот, запитавши, де знаходяться гроші, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy A10», що знаходився на тумбочці у вказаній кімнаті, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 913 грн. Таким чином ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану, що у свою чергу підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та наданими слідчому судді доказами. Також зазначає, що 18 травня 2023 року ухвалою слідчого судді стосовно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів; строк дії ухвали завершується 16 липня 2023 року. У той же час прокурор вказує на наявність ризиків, які не зменшилися після обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу, а навпаки збільшилися, задля запобігання яких обвинуваченому слід продовжити строк тримання під вартою. Так вказує, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та у разі визнання винним у вчиненні такого, може понести покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; крім цього ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків, вчиняючи психологічний/фізичний вплив з метою зміни ними своїх показів, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше був судимий. На підставі наведеного прокурор, вказуючи, що більш м`які запобіжні заходи застосувати до ОСОБА_5 неможливо, оскільки такі не забезпечать виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а відтак просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 , беручи участь у судовому засіданні після висловлення обвинуваченим прокурору ОСОБА_3 недовіри, клопотання підтримав повністю та просив таке задовольнити, посилаючись на викладені у ньому обставини.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 пояснювала, що не може клопотати про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, оскільки йому нема де перебувати у разі обрання домашнього арешту, так само як і виконання обов`язків при особистій поруці виконувати не було б кому. У разі зміни особистих життєвих обставин її підзахисного, вона відразу ж скористається таким процесуальним правом. Відтак на даний час вважає найкращим для ОСОБА_5 перебувати під вартою, через що проти клопотання прокурора не заперечує.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання, прийшов до такого висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 176 КПК України). Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, підозрюваного, обвинуваченого (п. 1-12 ч. 1 ст. 178 КПК України).

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України. Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 1, 3 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК).

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У Перечинському районному суді Закарпатської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000138 від 17 травня 2023 року.

З обвинувального акта видно, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Кримінальне провадження знаходиться на стадії судового провадження, зокрема підготовчого провадження, метою якого відповідно до Глави 27 КПК України є вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.

В свою чергу, метою судового розгляду відповідно до Глави 28 КПК України є встановлення поза розумним сумнівом винуватості або невинуватості особи у зазначеному прокурором в обвинувальному акті кримінальному правопорушенні за наслідками безпосереднього дослідження і оцінки доказів судом, що виключає можливість оцінки судом на час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу обґрунтованості підозри у розумінні п. 175 рішення Європейського суду з прав людини «Нечипорук і Йонкало проти України» та інших рішень Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» і «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

Разом з тим, оцінці слідчим суддею на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають характер та тяжкість кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування наведених прокурором ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання продовження строку тримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

В ході розгляду даного клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що ризики, встановлені при вирішенні питання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та продовження строку його дії, не зменшились, продовжують існувати та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Так, з урахуванням змісту та обсягу обвинувачення, яке інкриміноване ОСОБА_5 , а саме вчинення кримінального правопорушення, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, при цьому, вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжке кримінальне правопорушення, а також даних щодо вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень у минулому, слідчий суддя вважає, що ці обставини можуть спонукати його до спроби ухилитися від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Тож ризик переховування від суду є ймовірним.

У той же час слідчий суддя, не може залишати поза увагою те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України починаючи з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» зазначено, що оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, суд керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Відтак слідчий суддя погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який існував на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу та на час розгляду цього клопотання не зменшився.

В той же час продовжує існувати і ризик незаконного впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки судовий розгляд ще не розпочато та свідки безпосередньо судом не допитані.

У свою чергу суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Таким чином, факт направлення обвинувального акта до суду та призначення підготовчого судового засідання не зменшує ризик можливого незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а навпаки збільшує вірогідність його настання внаслідок обізнаності обвинуваченого з усіма наявними матеріалами кримінального провадження, у тому числі, протоколами допитів свідків з наданими показаннями та наближенням стадії допиту свідків.

На обґрунтування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, сторона обвинувачення вказувала, що ОСОБА_5 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності та 01 грудня 2020 року Залізничним районним судом м. Львова визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України відбував покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, 13 березня 2023 року був звільнений з установи виконання покарань.

За таких обставин, як зазначає сторона обвинувачення, ОСОБА_5 може знову вчиняти кримінально карані дії, а отже свідчать про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом з цим слідчий суддя вказує на те, що кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково здійснить відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснення у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При цьому навіть належна процесуальна поведінка обвинуваченого, не є достатнім свідченням відсутності встановлених слідчим суддею ризиків. Тобто ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

За таких обставин, зазначені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, а також застава не будуть достатніми запобіжними заходами, адже пов`язані з доступом обвинуваченого до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.

Застосування застави як основного запобіжного заходу відтерміновує можливість його виконання, що, з урахуванням установлених слідчим суддею можливостей обвинуваченого для переховування, створює сприятливі умови для цього.

Порушення домашнього арешту може зумовити лише ініціювання питання застосування до підозрюваного більш суворого запобіжного заходу.

При цьому через військову агресію російської федерації та, як наслідок, запроваджений на території України воєнний стан, постійну загрозу ракетних та інших обстрілів, пошкодження об`єктів критичної інфраструктури, систематичні збої у роботі мережі електропостачання та засобів зв`язку, участь працівників Національної поліції, які відповідно до ч. 3 ст. 181 КПК України виконують ухвалу про домашній арешт у забезпеченні громадської безпеки та охорони держави, дієвість та ефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть за умови застосування електронних засобів контролю, об`єктивно знижується і у даному кримінальному провадженні не може запобігти ризику переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Особиста порука та особисте зобов`язання тим більше не зможуть належним чином забезпечити досягнення мети застосування запобіжного заходу, адже, у випадку їх застосування, з огляду на встановлені слідчою суддею ризики, відсутні будь-які стримуючі стимули від неналежного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя у даному випадку також враховує позицію самого обвинуваченого та його захисника, які у судовому засіданні чітко вказали на те, що місця проживання, де б ОСОБА_5 міг перебувати під домашнім арештом у такого немає, осіб, які б змогли нести функцію особистих поручителів - також.

За наведених обставин слідчий суддя вважає, що на даний час прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим слідчим суддею під час судового розгляду, а тому на даний час відсутні підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, що не пов`язаний з триманням під вартою, а відтак клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Статтею 197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Окрім того, задовольняючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, вважає за необхідне визначити обвинуваченому розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи дані про особу та поведінку самого підозрюваного, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку.

Тобто розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні, а також таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки та не була завідомо непомірною для обвинуваченого, що призведе до неможливості виконання застави.

Відтак з огляду на те, що всі ризики, на які посилався прокурор доведені, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, у сукупності з обставинами ймовірного вчинення кримінального правопорушення, даними про його особу, встановленими ризиками, слідчий суддя приходить висновку, що обґрунтованим є розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На переконання слідчого судді, такий розмір застави з огляду на вищевикладене не є завідомо непомірним для обвинуваченого ОСОБА_5 та разом з покладеними на нього обов`язками, про що йтиметься далі, забезпечуватиме його належну процесуальну поведінку та запобігатиме існуючим ризикам.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. У разі внесення застави, на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, слід покласти відповідні обов`язки.

Крім цього, слідчий суддя зауважує, що згідно зі ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 183, 186, 193, 194, 196-198, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за №0000138 від 17 травня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Перечин Ужгородського району Закарпатської області, мешканцю АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме до 10 вересня 2023 року (включно) із визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає суму 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

В разі внесення застави, у порядку ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 чи суду за їх першою вимогою;

2) повідомляти прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 чи суд про зміну місця проживання;

3) не відлучатися за межі району проживання без дозволу прокурора, суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Дата закінчення дії ухвали - 10 вересня 2023 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1