490/1701/23 29.05.2023
н/п 1-кп/490/580/2023
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/1701/23
У Х В А Л А

29 травня 2023 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні №0001694 від 10.12.2021, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_7 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_8 ;

обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.3 ст. 307 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з можливістю звільнитися під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.11.2022 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу, наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав; просив продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , залишивши альтернативний запобіжний захід у вигляді застави на умовах ухвали слідчого судді від 16.11.2022.

Обвинувачена ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання; просила змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту; клопотання мотивувала необхідністю здійснювати догляд за матір`ю похилого віку, яка за станом здоров`я потребує такого догляду.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_9 заперечував проти задоволення клопотання; зазначив, що вказані ризики є припущенням прокурора, існування ризиків не доведено; крім того зазначив, що такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання в межах питання, яке вирішується, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне зберігання з метою збуту, незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, організованою групою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.11.2022 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.01.2023; визначено розмір застави у сумі 99240,00 грн.; у разі внесення застави передбачено покладення таких обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У подальшому строк тримання під вартою було продовжено, а саме: ухвалою слідчого судді від 10.02.2023 строк тримання під вартою продовжено до 15.03.2023 включно; ухвалою суду від 09.03.2023 строк тримання під вартою продовжено до 07.05.2023 включно; ухвалою суду від 18.04.2023 строк тримання під вартою продовжено до 16.06.2023 з можливістю звільнитися під заставу на умовах, визначених в ухвалі про обрання запобіжного заходу.

Під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою було враховано тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень пов`язаних із незаконним обігом наркотичних речовин, їх систематичний характер, особу ОСОБА_5 , яка не працює, тобто не має легальних джерел доходу, окрім тих, що отримувались нею від незаконного збуту наркотичних засобів; також ураховано, що ОСОБА_5 раніше не судима, дітей на утриманні не має. Таким чином було встановлено вагомість ризиків переховування ОСОБА_5 від суду та органу досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, та вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження злочинної діяльності, у якій ОСОБА_5 підозрювалася, та за якими у подальшому їй було висунуто обвинувачення.

Наразі такі ризики як переховування від суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, вчинення інших кримінальних правопорушень не перестали існувати та не зменшились.

Зазначений висновок підтверджується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих їй злочинів, будучи обізнаною про покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні наразі території Україні; обвинувачена обізнана щодо анкетних даних свідків у кримінальному правопорушенні, тому наявні ймовірні очікування вчинення на них впливу; крім того, характер вчинення інкримінованих правопорушень в сукупності з інформацією про відсутність джерела доходу, свідчать про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд відхиляє доводи захисника та обвинуваченої щодо доцільності та достатності застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в тому числі у зв`язку зі станом здоров`я близької особи, через необґрунтованість такого доводу.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченої, на які посилається прокурор, суд констатує, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинятися з високим ступенем ймовірності.

Суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_5 малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченої міцних соціальних зв`язків, які б могли утримати від протиправної поведінки. Крім того, суд ураховує відсутність даних щодо неможливості перебування обвинуваченої в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я.

За сукупності таких обставин, суд вважає за необхідне продовжити стосовно обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора; продовження на шістдесят днів строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 з можливістю звільнитися під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.11.2022 про застосування запобіжного заходу.

Крім того, прокурор звернувся із клопотанням про продовження ОСОБА_3 строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022 строком на два місяці. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу, наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав; просив продовжити строк застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді від 17.11.2022.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник - адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання в межах питання, яке вирішується, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: придбання та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, та ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту, незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, у великих та особливо великих розмірах, вчинене повторно, організованою групою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022 до ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.01.2023; визначено розмір застави у сумі 99240,00 грн.; у разі внесення застави передбачено покладення таких обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У подальшому, 21.11.2022 обвинуваченого ОСОБА_3 було звільнено під заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 17.11.2022.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.02.2023 продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді від 17.11.2023 на строк до 15.03.2023 включно; у подальшому ухвалами суду строк дії обов`язків продовжено, зокрема до 18.06.2023 включно.

Під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень, систематичний характер злочинних дій; особу підозрюваного, який не працює, тобто не має легальних джерел доходу, окрім тих, що отримувались ним від незаконного збуту наркотичних засобів; також враховано, що підозрюваний раніше не судимий, визнає свою провину, у нього на утриманні перебуває хворий батько. Таким чином, слідчим суддею було встановлено вагомість ризиків переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування, вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження злочинної діяльності, у якій на той час підозрювався.

Наразі, такі ризики як переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, доведені під час вирішення судом питання про продовження строку дії покладених обов`язків не перестали існувати та не зменшились.

Зазначений висновок підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні наразі території Україні; обвинувачений обізнаний щодо анкетних даних свідків у кримінальному правопорушенні, тому наявні ймовірні очікування вчинення на них впливу; крім того, характер вчинення інкримінованих правопорушень в сукупності з інформацією про відсутність джерела доходу, свідчать про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_3 малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працює, що вказує на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, які б могли утримати від протиправної поведінки.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора; продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на два місяці строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022.

Крім того, прокурор звернувся із клопотанням про продовження ОСОБА_4 строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022 строком на два місяці. Прокурор зазначив, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, існування яких встановлено під час застосування запобіжного заходу, наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав; просив продовжити строк застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді від 17.11.2022.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання не заперечували.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання в межах питання, яке вирішується, суд прийшов до таких висновків.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне зберігання з метою збуту, незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, організованою групою.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.01.2023; визначено розмір застави у сумі 99240,00 грн.; у разі внесення застави передбачено покладення таких обов`язків: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора чи суду (в залежності від стадії кримінального провадження); утриматись від спілкування зі свідками у зазначеному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд (в залежності від стадії кримінального провадження) про зміну місця свого проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, ін. документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У подальшому, 21.11.2022 обвинуваченого ОСОБА_4 було звільнено під заставу, визначену ухвалою слідчого судді від 17.11.2022.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 10.02.2023 продовжено строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді від 17.11.2023 на строк до 15.03.2023 включно; у подальшому ухвалами суду строк дії обов`язків продовжено, зокрема до 18.06.2023 включно.

Під час обрання запобіжного заходу слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушення, систематичний характер злочинних дій; особу ОСОБА_10 , який не працює, тобто не має легальних джерел доходу, окрім тих, що отримувались ним від незаконного збуту наркотичних засобів; також враховано, що підозрюваний раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, має інвалідність. Таким чином, слідчим суддею було встановлено вагомість ризиків переховування підозрюваного від суду та органу досудового розслідування, вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження злочинної діяльності, у якій на той час підозрювався.

Наразі, такі ризики як переховування від суду, вчинення інших кримінальних правопорушень, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, наявність яких доведено під час вирішення судом питання про продовження строку дії покладених обов`язків, не перестали існувати та не зменшились.

Зазначений висновок підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих йому злочинів, будучи обізнаним про покарання, яке загрожує йому у разі визнання винним за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України, в тому числі, на непідконтрольні наразі території Україні; обвинувачений обізнаний щодо анкетних даних свідків у кримінальному правопорушенні, тому наявні ймовірні очікування вчинення на них впливу; крім того, характер вчинення інкримінованих правопорушень в сукупності з інформацією про відсутність джерела доходу, свідчать про можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_4 є пенсіонером, має інвалідність, офіційно не працює.

Ураховуючи викладене вище, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора; продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 на два місяці строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.11.2022.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-316, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 задовольнити;

продовжити строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , під вартою до 27.07.2023 включно, з можливістю звільнення під заставу на умовах, визначених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 16.11.2022 про застосування запобіжного заходу;

клопотання прокурора про продовження строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва, стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити;

продовжити строк дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 29.07.2023 включно;

клопотання прокурора про продовження строку застосування обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити;

продовжити строк дії обов`язків, покладених ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 29.07.2023 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченою - з моменту отримання її копії.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1