ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1566/23 Справа № 203/1964/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 (приймає участь в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000218 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить поновити строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, так як вперше з апеляційною скаргою звернувся у строк, передбачений ст. 395 КПК України, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року його скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 не надано повноваження захисника, також просить ухвалу слідчого судді скасувати, та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю.

Вимоги апеляційної скарги захисник обґрунтовує тим, що підозра, - є необґрунтованою, та не підтверджується доказами, доданими до клопотання.

Також прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як і не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Також зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітню дитину, офіційно працевлаштований, раніше не судимий.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року було задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 липня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення зазначив, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_8 особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, також наявні ризики, передбачені п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, врахував особу підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків та офіційного місця працевлаштування.

Заслухавши суддю-доповідача, думку підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили скасувати ухвалу слідчого судді, доводи прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги захисника , перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 2, абз. 2 ч. 3 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Частиною 1 статті 117 КПК України визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою суду.

Вперше захисник ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу 30.05.2023 року, однак ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 01.06.2023 року його скаргу було повернуто у зв`язку з тим, що ОСОБА_9 не надав документи, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_8 .

15.06.2023 року захисник ОСОБА_9 повторно подав апеляційну скаргу, з документами, які підтверджують його повноваження представляти інтереси ОСОБА_8 разом з клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, що є підставою для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані, а доводи захисника, викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Відповідно до наданих матеріалів, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені в клопотанні слідчого відомості свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати його у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якої для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі«Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, зокрема: протоколами допиту потерпілих ОСОБА_10 від 16 березня 2023 року, ОСОБА_11 від 17 квітня 2023 року та свідка ОСОБА_12 від 23 березня 2023 року, відповідно до яких, вони вказали на те, що 08.03.2023 року ОСОБА_13 . ОСОБА_14 та незнайомий чоловік ( ромської національності, кремезної статури, зріст приблизно 180 см, коротке волосся, на голові кепка) стали бити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по різним частинам тіла кулаками, табуреткою та дерев`яною палицею, яку принесли із собою, також зазначають, що ОСОБА_8 наніс спочатку 3-4 удари по голові кулаками ОСОБА_10 та збили з ніг , потім вже ОСОБА_14 разом з незнайомим чоловіком продовжили бити ОСОБА_10 ногами, також били ОСОБА_11 та розбили у нього на голові скляний стакан та облили окропом, в подальшому вимагали кошти та погрожували вбивством; протоколом про результати проведення негласного зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж, а саме інформації з мобільного телефону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період часу з 28.03.2023 р. по 18.04.2023 р.; висновком експерта №480 від 07.04.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 виявлені легкі тілесні ушкодження, термін їх виникнення може відповідати 08.03.2023 року;

Твердження в апеляційній скарзі про те, що наявні в матеріалах справи докази не доводять наявність обґрунтованої підозри, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу злочину постановлюється виправдувальний вирок.

Посилання підозрюваного на незаконність проведення обшуку, не приймаються до уваги, оскільки на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, так як перевірка отриманих доказів на предмет їх допустимості, на чому наголошує підозрюваний, належить до компетенції суду під час судового розгляду, що передбачено ст.89 КПК України.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Разом з цим, колегія суддів враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Отже, обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень ОСОБА_8 є доведеною.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею правильно встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням ст. 178 КПК України а саме, що підозрюваний може: - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, так як ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, що свідчить про ризик за п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, санкція за ч. 1 ст. 255-1 КК України передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, санкція за ч. 4 ст. 189 КК України передбачає покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, що полягає в умисному поширенні в суспільстві злочинного впливу за відсутності ознак, зазначених у ч. 5 ст. 255 КК України та у вимаганні передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, у підозрюваного наявні міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, разом з тим, підозрюваний може впливати на свідка, потерпілих для зміни їх показів в суді, до клопотання долучені покази свідка та потерпілих, які вказують на протиправну діяльність ОСОБА_8 , при цьому відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності вказаних ризиків є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики вказані у клопотанні слідчого та встановлені в ухвалі слідчого судді.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень за ч.4 статті 189 КК, ч. 1 ст. 255-1 КК України, у вчиненні яких підозрюється особа, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки підозрюваного не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 не є дійовим запобіжним заходом щодо підозрюваного.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Тому слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із погрозою застосування насильства.

Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду вважає, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Отже, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 183 КПК України, тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити захиснику ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року- залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4