Справа № 451/1931/20
Провадження № 1-кп/451/12/23
УХВАЛА

судового засідання

03 серпня 2023 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в порядку ст.49 КК України при розгляді обвинувального акту у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000010 від 20.02.2020 року про обвинувачення ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.240 ч.2 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_5

захисту - обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_3

з участю прокурора, обвинуваченого, захисника

у с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , згідно розпорядження Павлівського сільського голови №2/к від 12.01.2016 року, перебуваючи на посаді директора Павлівського комунального підприємства, будучи службовою особою на яку згідно посадових обов`язків, які затверджені розпорядженням Павлівського сільського голови №2/к від 12.01.2016 року, покладено організацію роботи з планування, обліку та звітності за всіма розділами господарсько-фінансової діяльності житлового підприємства (організації), порушив встановлений законом порядок і правила вилучення (видобування) корисних копалин та вимоги ст.ст.44, 48, 49 Водного Кодексу України згідно яких суб`єкт господарювання мав би здійснювати спеціальне водокористування для задоволення питних потреб населення, а також для господарсько-побутових, сільськогосподарських, промислових, транспортних, енергетичних, та інших державних і громадських потреб лише за наявності дозволу. Всупереч вимогам ст.ст. 44, 48, 49 Водного Кодексу України Павлівське комунальне підприємство здійснювало свою діяльність без дозволу на спеціальне водокористування, а також здійснювало самовільне використання водних ресурсів в термін з 01.01.2017 по 07.11.2019 року та згідно довідки №93 від 25.11.2019 року Павлівським комунальним підприємством в термін з 01.01.2017 по 07.11.2019 року використано води 131,5 тисяч метрів кубічних.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.240 КК України, як порушення правил використання надр, незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення.

11 липня 2023 року захисником ОСОБА_3 до суду подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в порядку ст.49 КК України (а.с.242- 243).

У клопотання зазначає, що як вбачається зі ст. 44 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Як вбачається з ч. 2 ст.240 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), дії передбачені цією нормою, караються штрафом від чотирьохсот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк. Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, відповідно ч. 4 ст. 12 КК України (в редакції станом на 11.07.2023), нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п"яти років. Оскільки обвинувачений не ухилявся від судового розслідування та суду, не вчинив новий злочин, то перебіг давності, передбачений п.2 ч.1 ст. 49 КК України в редакції станом на 7.11.2019 не зупинявся, тому звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в порядку ст.49 КК України.

У судовому засіданні захисник та обвинувачений клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Прокурор проти клопотання заперечив, оскільки відсутні підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК строки притягення особи до кримінальної відповідальності не закінчились.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За правилами п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Як вбачається з ч. 2 ст.240 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), дії передбачені цією нормою, караються штрафом від чотирьохсот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції станом на 07.11.2019), злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Станом на липень 2023 року відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п"яти років.

Статтею 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років ( п.2 ч.1 ст.49 КК України) та п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини ( п.3 ч.1 ст.49 КК України).

Вказане свідчить про те, що строки притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за ч.2 ст.240 КК України не закінчилися, оскільки з дня вчинення кримінального правопорушення не минуло п"ять років ( п.2 ч.1 ст.49 КК України).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження №0000010 від 20.02.2020 на підставі ст.49 КК України, є передчасним, не ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону, а відтак не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49, 240 КК України, ст. ст. 369 , 372, 376 КПК України, суд,

постановив:

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 в порядку ст.49 КК України відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбаченеч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддяОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 7 серпня 2023 року.