Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

16 травня 2023 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0002380 від 12 серпня 2021 року, за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2022 року

відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубровиця, Рівненської області, громадянина України, українця, з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

-обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2022 року ОСОБА_7 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Судом вирішено питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 25 липня 2021 року, в період часу з 02 год. 50 хв. до 03 год. 12 хв., перебуваючи на законних підставах в приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1314» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб та персоналу магазину, таємно викрав з торгових полиць товарно-матеріальні цінності, які належать ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме ікру лососеву зернисту «Рибкоппродукт», 120 г., в кількості 1 шт., вартістю 271 грн. 92 коп., яку заховав у кишеню власних шортів, пройшов касову зону, не оплативши вказаний товар та покинув приміщення магазину, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» майнову шкоду у вказаному розмірі.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Крім цього, ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, продовжуючи свої злочинні дії, 26 липня 2021 року, в період часу з 00 год. 20 хв. по 00 год. 22 хв., перебуваючи на законних підставах в приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1314» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб та персоналу магазину, таємно викрав з торгових полиць товарно-матеріальні цінності, які належать ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме ікру лососеву зернисту «Рибкоппродукт», 120 г., в кількості 2 шт., загальною вартістю 543 грн. 84 коп., які заховав у кишеню власних шортів, пройшов касову зону, не оплативши вказаний товар та покинув приміщення магазину, а в подальшому розпорядився останнім на власний розсуд, чим завдав ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» майнову шкоду у вказаному розмірі.

Також, 26 липня 2021 року, в період часу з 02 год. 37 хв. по 02 год. 46 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи на законних підставах в приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1314» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, діючи повторно, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку сторонніх осіб та персоналу магазину, таємно викрав з торгових полиць товарно-матеріальні цінності, які належать ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», а саме ікру лососеву зернисту «Рибкоппродукт», 120 г., в кількості 1 шт., вартістю 271 грн. 92 коп., яку заховав у кишеню власних шортів, пройшов касову зону, не оплативши вказаний товар та покинув приміщення магазину, а в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим завдав ТОВ «АТБ-МАРКЕТ» майнову шкоду у вказаному розмірі.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковані органом досудового розслідування як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В поданій апеляційній скарзі прокурор покликається на незаконність, необґрунтованість і невмотивованість вироку суду першої інстанції, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, зокрема, п.п.1,2 ч.1 ст. 413 КПК України.

Вважає, що докази сторони обвинувачення у вигляді показань свідків, представника потерпілого юридичної особи, допитаних у ході судового розгляду, письмових доказів та інших матеріалів провадження судом безпідставно не взяті до уваги та останнім не надано належну оцінку при їх дослідженні.

На думку прокурора, судом не в повному обсязі та однобічно оцінено покази свідків, які були надані останніми, будучи попередженими судом про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, які являються логічними, послідовними і які в своїй сукупності підтверджують факт скоєння ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Вказує, що стороною обвинувачення надано достатньо доказів щодо доведення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зокрема і письмовими доказами, які є документальним підтвердженням показань свідків.

Вважає, що записи з камер відеоспостереження магазину «Продукти-1314» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», які судом безпідставно та необґрунтовано визнано неналежними доказами, підтверджують не тільки факти крадіжок товару, а й вказують на особу, зокрема її одяг, тілобудову та зовнішні ознаки, яка дану крадіжку вчинила і по яким в подальшому допитаними свідками в ході судового розгляду було встановлено, що до вказаних кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_7 .

Просить скасувати вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 . Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст. 185 КК України та призначити покарання:

- за ч.1 ст. 185 КК України у виді 1 року обмеження волі;

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_7 призначити у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування вказаного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки та з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

В порядку ч.3 ст. 404 КПК України провести часткове судове слідство: допитати обвинуваченого ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дослідити відповідні письмові докази.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурорів, які підтримали апеляційну скаргу, обвинуваченого та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши вирок суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

В задоволенні клопотання прокурора про повторне дослідження доказів в порядку ст. 404 КПК України відмовлено за безпідставністю.

Згідно з положеннями ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта та на підставі доказів, наданих суду сторонами кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів.

Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема, у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» від 27.09.2001 року, зазначено, що вмотивованість судового рішення пов`язана з належним здійсненням правосуддя, тобто у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Із цього випливає, що суд при розгляді справи повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Згідно зі ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад злочину та чи винен обвинувачений у вчиненні цього злочину.

Відповідно до ч.1 ст.373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст.284 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.1 ч.3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи виправданою, зазначаються формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і ухвалення вироку відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції не дотримався, вирок суду не відповідає вказаним нормам КПК України.

При обгрунтуванні своїх висновків про визнання невинуватим ОСОБА_7 та його виправдання за недоведеністю вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, суд першої інстанції, дослідивши під час судового розгляду письмові докази кримінального провадження надані прокурором, вислухавши показання представника потерпілого та свідків, виходив з того, що прокурором поза розумним сумнівом не доведена вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, оскільки докази по справі не є достатніми та переконливими для визнання обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів.

На переконання колегії суддів даний висновок суду першої інстанції є передчасним.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції не співставлено показань обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його перебування 25 та 26 липня 2021 року за межами м. Рівне, а саме в м. Дубровиця (відповідно до його показань в суді) з поясненнями батька ОСОБА_11 , наданими слідчому 27.09.2021 року: «…в кінці серпня (точної дати не пам`ятаю) від працівників поліції я дізнався про те, що мій син ОСОБА_7 здійснив декілька крадіжок ікри в магазині «АТБ», що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24. На той момент він ще був вдома, однак відразу після цього поїхав до м. Дубровиця, де перебуває і до цього часу.», не вжито відповідних заходів щодо перевірки даних обставин, не з`ясовано і не проаналізовано зазначеного та не викладено відповідних висновків з цього приводу у судовому рішенні, що на переконання колегії суддів, має важливе значення для встановленні істини у даному кримінальному провадженні.

Не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах кримінального провадження чекам від 28.08.23 року щодо оплати 4 банок ікри, як вбачається з матеріалів, батьком обвинуваченого, не викладено обгрунтованих відповідних висновків з приводу даного факту, прийшовши до поверхневого висновку, що здійснена батьком обвинуваченого ОСОБА_11 оплата за викрадений товар не може свідчити про вчинення ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, аналізуючи досліджені судом докази, суд прийшов до переконання, що органом досудового розслідування доведений факт крадіжок товарно-матеріальних цінностей, які належать ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», 25 липня 2021 року, в період часу з 02 год. 50 хв. до 03 год. 12 хв., 26 липня 2021 року, в період часу з 00 год. 20 хв. по 00 год. 22 хв. та 26 липня 2021 року, в період часу з 02 год. 37 хв. по 02 год. 46 хв. з приміщенні торгового залу магазину «Продукти-1314» ТОВ «АТБ-МАРКЕТ», що за адресою: м. Рівне, вул. Богоявленська, 24.

За наведеного, як вбачається з вироку, суд першої інстанції, всупереч вимогам закону не в повній мірі встановив та не зазначив, які обставини всіма наданими стороною обвинувачення доказами спростовуються або підтверджуються, а також не зазначив мотивів неврахування певних фактів і доказів.

Належний аналіз, оцінку і співвідношення наданих стороною обвинувачення доказів з доводами сторони захисту суд не зробив, що в свою чергу викликає вірогідність наявності ряду припущень у вказаному провадженні, які є недопустимими при ухваленні вироку.

Така оцінка доказів суперечить вимогам ст.94 КПК України, згідно якої суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції не з`ясував всі обставини, які мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення, не перевірив належним чином доводи як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та не навів у вироку переконливого обґрунтування, чому прийняв одні докази та відкинув інші.

Крім того, суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду, зазначену у постанові суду від 09 листопада 2021 року (справа №281/128/19, провадження № 51-4536км19), відповідно до якої доказування досить часто ґрунтується не на основі одного чи кількох прямих доказів, а на аналізі саме сукупності всіх доказів, які вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння, обстановку, в якій діяла відповідна особа тощо, на підставі чого й робиться висновок про доведеність поза розумним сумнівом або недоведеність (згідно з цим стандартом доказування) винуватості особи.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Про це неодноразово наголошувалось у рішеннях ЄСПЛ, в т.ч. у рішенні в справі «Коробов проти України» від 21 липня 2011 року, в якому Європейський суд з прав людини «повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n. 161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту».

Вибіркове і поверхневе дослідження доказів в даному кримінальному провадженні свідчить про невідповідність вироку суду вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, що в силу ч.1 ст. 412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило суду прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення, за умови якого апеляційний суд також позбавлений можливості прийняти рішення по суті апеляційної скарги.

Зазначені порушення не можуть бути усунуті в ході апеляційного перегляду вироку.

За наведеного, вирок суду не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому, з врахуванням положень ст.ст. 409, 412, 415 КПК України підлягає безумовному скасуванню, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок скасуванню з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Згідно вимог ч.2 ст.415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому колегія суддів не дає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора щодо наявності чи відсутності в діях обвинуваченого складу інкримінованих злочинів.

Під час нового судового розгляду, суду першої інстанції слід усунути вказані недоліки, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження та надати відповідну правову оцінку дослідженим доказам із врахуванням доводів апеляційної скарги прокурора, і в залежності від встановленого постановити законне і обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 14 листопада 2022 року відносно ОСОБА_7 , яким останнього визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3