Справа № 405/1667/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарях ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисників ОСОБА_12 , ОСОБА_13

обвинуваченого ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521 від 06.02.2017, за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кропивницький, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 06.06.2001 Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік;

- 20.04.2005 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 189, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки;

- 20.01.2011 Кіровоградським районним судом Кіровоградської області за ч.3 ст.185, ст. 304, ст. ст. 70, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;

- 13.09.2011 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.263 КК України,

встановив:

у лютому 2017 року, більш точного часу не встановлено, у ОСОБА_14 виник умисел на виготовлення саморобним способом металевого меча.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, ОСОБА_14 придбав необхідні металеві вироби та за допомогою зварювального апарату і електричної болгарки в дворі за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , незаконно виготовив меч, який складається з клинка, руків`я та хрестовини. Далі, діючи з єдиними злочинним умислом, ОСОБА_14 переніс для зберігання виготовлений ним меч до кімнати квартири за вище вказаною адресою, тобто в якій фактично мешкав.

В подальшому, в ході огляду місця події 06.02.2017 за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживає ОСОБА_14 , виявлено та вилучено предмет, зовні схожий на меч, який являється різновидом довго клинкової холодної зброї колюче-рублячої дії, виготовлений саморобним способом, який ОСОБА_14 незаконно виготовив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, в ніч з 03.02.2017 на 04.02.2017, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_14 , маючий не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість за ст. ст. 185-187, 189-190 КК України, прийшов до домоволодіння ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрів останню. В ході розмови ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_14 про свій намір купити дрова. В цей момент у ОСОБА_14 виник протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_11 шляхом обману.

Реалізуючи свій умисел, маючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, ОСОБА_14 , знаючи про відсутність дров на території свого домоволодіння, повідомив ОСОБА_11 неправдиві відомості щодо наявності дров, які йому нібито нещодавно привезли і які він може їй продати.

Викликавши у ОСОБА_11 впевненість у вигідності купівлі нею дров за суму 2200 грн. та погодивши умови купівлі-продажу привезених дров, вони разом пішли до домоволодіння ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 для розрахунку та огляду дров. Перебуваючи в зазначеній квартирі, ОСОБА_14 запевнив ОСОБА_11 в тому, що дрова є в наявності в гаражі, після чого ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, добровільно передала йому грошові кошти в сумі 2200 грн., як розрахунок за купівлю дров. Після чого, дров у гаражі не виявилось і в подальшому ОСОБА_14 їх не привіз, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 на суму 2200 грн.

Також, 05.02.2017 близько 21:20 год. ОСОБА_14 , маючий незняту і непогашену в установленому законом порядку судимість за ст. ст.185-187, 189-190 КК України, з метою попросити грошові кошти у ОСОБА_11 , прийшов до її домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де зустрів ОСОБА_10 , яка повідомила, що ОСОБА_11 спить. Після чого, вони не змогли розбудити ОСОБА_11 . В цей момент у ОСОБА_14 виник протиправний умисел на заволодіння грошовими коштами шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій умисел, маючи корисливий мотив, діючи умисно, повторно, ОСОБА_14 , будучи впевненим, що ОСОБА_10 знає його як працівника ОСОБА_11 , якому остання неодноразово давала грошові кошти, запевнив її в тому, що надання йому грошових коштів, які належать ОСОБА_11 , є правомірним, враховуючи їх попередні відносини.

Повіривши ОСОБА_14 , знаючи, що з ним неодноразово розраховувались в цьому домоволодінні за виконану роботу та будучи впевненою, що ОСОБА_11 , як власник домоволодіння також дала б йому грошові кошти, ОСОБА_10 добровільно передала йому грошові кошти в сумі 4800 грн.

Після цього, ОСОБА_11 повідомила ОСОБА_10 , що ОСОБА_14 заволодів вказаними грошовими коштами шляхом зловживання довірою. В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_14 спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_10 на суму 4800 грн.

Дії ОСОБА_14 вірно кваліфіковані як:

заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого повторно, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.190 КК України;

виготовлення холодної зброї без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.263 КК України.

Під час судового засідання захисником ОСОБА_15 заявлено клопотання, у якому остання просила звільнити обвинуваченого ОСОБА_14 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.190, ч.2 ст.263 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_14 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

В суді прокурор не заперечувала щодо звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, оскільки з дня вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_14 минуло більше 5 років, тому кримінальне провадження підлягає закриттю, відповідно до п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24.05.2018 (справа № 531/2332/14-к) зазначив: «Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження датою вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України є ніч з 03.02.2017 на 04.02.2017 та 05.02.2017, а кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України є лютий 2017 року.

Відповідно до класифікації злочинів, визначеній ст.12 КК України, кримінальні правопорушення за ч.2 ст.190, ч.2 ст.263 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів.

Згідно п.3 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 ч.1 ст.49 КК України.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Також судом встановлено, що перебіг строку давності не зупинявся, так як обвинувачений від органів досудового розслідування та суду не ухилялися та не переривався, оскільки ним в період досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження нових злочинів не вчинено.

В судовому засіданні ОСОБА_14 роз`яснено і останньому зрозуміло, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою підставою, тобто не свідчить про його виправдання, оскільки провадження припиняється не за відсутністю події злочину й не за відсутності в діянні особи складу злочину, а внаслідок збігу строку давності повноваження держави щодо кримінального переслідування особи, яка вчинила злочин.

За таких обставин, за наявності згоди обвинуваченого ОСОБА_14 на звільнення на підставі спливу строків давності, суд вважає, що останній підлягає такому звільненню від кримінальної відповідальності, а справа відносно нього закриттю, у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільні позови у кримінальному провадженні відсутні.

При цьому, відповідно до п.20 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23.12.2005 року звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити відповідно до вимог чинного кримінально-процесуального законодавства питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, відшкодування судових витрат тощо.

Таким чином, суд приходить до висновку, що долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст.100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові №203/241/17 від 12 вересня 2022 року дійшла висновку про те, що якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані із здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема із залученням експерта стороною захисту.

З огляду на вказане, суд вважає за необхідне витрати за проведення експертиз в сумі 1055,52 грн. віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. 49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285-288 КПК України, суд,

постановив:

Звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Провадження по кримінальному провадженню, внесеному 06.02.2017 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001521 за обвинуваченням ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.190, ч.2 ст.263 КК України, - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_14 закінчився.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази:

меч, що знаходиться в камері схову Кропивницького РУП (Кропивницького ВП) ГУНП в Кіровоградській області, - знищити;

1-у грошову купюру, номіналом 200 грн., серії КЛ №9180623, що передані на зберігання потерпілій ОСОБА_11 , - залишити останній, як їй належну.

Витрати за проведення судових експертиз в сумі 1055,52 грн. віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_16

ОСОБА_3