Номер провадження: 11-кп/813/1604/23
Справа № 505/236/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції (дистанційне судове провадження) між Одеським апеляційним судом і ДУ «Одеський слідчий ізолятор» за участі обвинуваченого ОСОБА_7 та Котовським міськрайонним судом Одеської області за участі захисника ОСОБА_8 , кримінальне провадження №0000981 від 12.12.2022 року за апеляційною скаргою заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2023 року, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Котовськ Одеської області, громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, працюючого апаратником обробки зерна ТОВ «Подільське зернопереробне підприємство», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 23.12.2021 року Одеським апеляційним судом за ч.2 ст.286 КК України, до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України, звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Оскарженим вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України до покарання призначеного цим вироком частково приєднано невідбуту частину покарання призначеного ОСОБА_7 за вироком Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року, та остаточно визначено обвинуваченому покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_7 , до набрання вироком законної сили, в виді тримання під вартою у Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», залишено без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислено з дня його затримання, з 12.12.2022 року.

Вироком суду вирішено питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення кримінального провадження.

Вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він, 12.12.2022 року, близько 01:30 год., перебуваючи на території загального подвір`я біля житлового багатоквартирного будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт з ОСОБА_10 , в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , в той же день та час, перебуваючи на території загального подвір`я, розташованого за вищевказаною адресою, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході бійки з ОСОБА_10 , з мотивів помсти, дістав з кишені штанів розкладний ніж, та тримаючи його в правій руці, наніс ОСОБА_10 множинні удари в область грудної клітини, шиї та правого передпліччя, чим завдав останньому наступні тілесні ушкодження: проникаючі множинні ножові поранення грудної клітки; відкритий посттравматичний лівобічний пневмоторакс; множинні непроникаючі поранення черевної стінки та поперекової ділянки; ножове поранення шиї та правого передпліччя.

Проникаючі множинні ножові поранення грудної клітки, відкритий посттравматичний лівобічний пневмоторакс (наявність вільного повітря у лівій плевральній порожнині) згідно з п. 2.1.1. «а», п. 2.1.3. «й» «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

Множинні непроникаючі поранення черевної стінки та поперекової ділянки, ножове поранення шиї та правого передпліччя не були небезпечними для життя, спричинили розлад здоров`я тривалістю понад 6-ть днів, але не більше 3-х тижнів (21 день) і за цим критерієм, відповідно до п. 2.3.3. і 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком суду, заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини обвинуваченого та кваліфікації його дій, вважає його незаконним через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність та істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить його скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч.ч. 1, 3 ст.71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року та призначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік. В іншій частини вирок суду залишити без змін.

Прокурор посилається на те, що судом, при призначенні остаточно покарання ОСОБА_7 на підставі ч.1 ст.71 КК України приєднано лише невідбуту частину основного покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року, але при цьому не враховано, що додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на момент вчинення обвинуваченим злочину, за який його засуджено оскаржуваним вироком, було невідбутим.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу; думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши доводи апеляційної скарги; провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Мотивуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, суд першої інстанції послався у вироку на його показання, у яких обвинувачений повністю визнав свою вину та підтвердив фактичні обставини справи.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження та обґрунтовано кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурора не оспорюються встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення злочину, доведеність вини обвинуваченого у вчинені злочину, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 121 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд вирок у цій частині не переглядає.

Апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 за встановлених судом першої інстанції та викладених у вироку обставин.

Доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення вимог кримінального закону, допущених судом першої інстанції при призначені покарання, колегія суддів вважає обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною третьою зазначеної статті кримінального закону визначено, що призначене хоча б за одним із вироків додаткове покарання або невідбута його частина за попереднім вироком підлягає приєднанню до основного покарання, остаточно призначеного за сукупністю вироків.

Як вбачається судом першої інстанції зазначені вимоги кримінального закону виконані не були.

Так, оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Проте, на момент вчинення зазначеного кримінального правопорушення, ОСОБА_7 був засуджений вироком Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року за ч.2 ст.286 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік. На підставі ст.75, п.п.1, 2 ч.1, п.3 ч.3 ст.76 КК України, обвинувачений був звільнений від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, з іспитовим строком 3 (три) роки. Таким чином, ОСОБА_7 було призначене додаткове покарання за вказаним вироком апеляційного суду, яке останній мав відбути.

Суд першої інстанції, враховуючи що злочин, яким ОСОБА_7 засуджений оскарженим вироком, вчинений ним після постановлення попереднього вироку апеляційного суду, вірно застосував при призначенні покарання положення ч.1 ст.71 КК України, зокрема призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання.

Однак, місцевий суд не врахував положення ч.3 ст.71 КК України, оскільки при складенні покарань, шляхом частково приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком, остаточно визначив покарання без приєднання невідбутої частини додаткового покарання за попереднім вироком, чим неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню, що має бути усунуте під час апеляційного розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 409 КПК передбачено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно із п. 1 ч.1 ст. 413 КПК, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню;

За вимогами п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду 1-ої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині призначеного покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 420, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 - задовольнити.

Вирок Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.2023 року, яким ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст.71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 23.12.2021 року та призначити ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В іншій частини вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4