Номер провадження:1-кс/521/1902/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Єдинці Республіка Молдова, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утримані двох малолітніх дітей 2009 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

підозрюваного в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових за № 0000599 від 25.04.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

Слідчим суддею проводився розгляд клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУ Національної поліції в Одеській області, погодженого з прокурором Малиновської окружної прокуратури міста Одеси, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арештущодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання розглядалось за ініціативою слідчого.

2.Встановлені слідчим суддею обставини із посиланням на докази.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України строком на 30 діб, строк дії якого продовжено Указом Президента України №58/2023 від 06.02.2023 з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 квітня 2023 року в період часу з 07 години 13 хвилин до 07 години 18 хвилин, ОСОБА_4 перебував у приміщенні супермаркету «ТАВРІЯ-В» (), який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Рекордна, буд. 23.

Так, в той же час та у тому ж місці, у ОСОБА_4 , який підійшов до торгівельної вітрини з консервацією вищевказаного супермаркету, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в період дії воєнного стану, та реалізуючи який останній, підійшовши до зазначеної вітрини, правою рукою дістав з полиці шпроти марки «Fish Line», у кількості 3-х одиниць, та поклав вказані консерви до продуктового кошику, який був у нього при собі.

Після чого, ОСОБА_4 , направившись до торгівельної вітрини з продажу риби та сирів, підійшов до холодильної камери з рибною продукцією та правою рукою дістав філе сьомги марки «NORVEN», у кількості 8 одиниць, та поклав до вищезазначеного кошику.

Надалі, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , підійшовши до холодильної камери торгівельної вітрини з сирною продукцією, та переконавшись в тому, що його дії ніким не помічені, дістав руками з продуктового кошика вищевказані продукти харчування, а саме: філе сьомги марки «NORVEN», масою 180 грам, зі штрих кодом 1577624, у кількості 8 одиниць, вартістю 900 гривень 21 копійок, шпроти марки «Fish Line», масою 240 грам, зі штрих кодом 985558, у кількості 3-х одиниць, вартістю 280 гривень 48 копійок та непомітно для оточуючих, переклав вищеперелічені продукти харчування до кишень куртки, сірого кольору та брюк, чорного кольору, в які був вдягнутий. В подальшому, ОСОБА_4 взяв із холодильної камери вітрини з сирною продукцією сир марки «Занетті», масою 200 грам, зі штрих кодом 506289, у кількості 7 одиниць, вартістю 1507 гривень 66 копійок та переклав до кишень брюк, чорного кольору, які були одягнені на ньому.

Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, направився з вищепереліченим викраденим майном у напрямку виходу із супермаркету «ТАВРІЯ-В» та пройшовши через касову зону та електронну рамку перевірки відвідувачів магазину, не розрахувавшись за вказані продукти харчування, покинув територію зазначеного супермаркету, тим самим отримавши реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд.

Вказаним кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 , завдав ПП «ТАВРІЯ-В» () матеріальну шкоду на загальну суму 2688 (дві тисячі шістсот вісімдесят вісім) гривень 35 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, так як обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення запобіжний захід у вигляді домашнього арешту спроможній належним чином забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України та запобігти вищенаведеним ризикам.

2.Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити з підстав наведених в клопотанні.

Захисник просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний підтримав думку захисника.

3.Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановлені ухвали, положення

закону яким керувався слідчий суддя.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрюваного, а також вислухавши думку прокурора, захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання щодо наявності обґрунтованої підозри суддею враховується практика ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства, відповідно до якого факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Суд, не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_4 , виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, приходить до висновку, що сукупність вищенаведених матеріалів дають підстави вважати, що твердження про можливу причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення є обґрунтованим.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 судом також встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливості переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду встановлений судом з врахуванням того, що ОСОБА_4 під страхом суворого покарання за вчинений злочин може спробувати переховуватися на території України, оскільки суворість покарання за вчинений злочин, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура його виконання.

Водночас, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення волі, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").

При цьому судом враховується правова позиція в справі ЄСПЛ «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до п. 62 рішення «Боротюк проти України» ЄСПЛ в частині правозастосування ст. 5 Конвенції зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів. Аналогічні висновки ЄСПЛ прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Окрім цього, слід враховувати п. 63 рішення ЄСПЛ «Свєршов проти України» також щодо правозастосування ст.5 Конвенції:«Із пункту 3 статті 5 Конвенції випливає, що зі спливом певного часу саме тільки подальше існування обґрунтованої підозри неможе виправдовувати позбавлення свободи і що судові органи зобов`язані навести інші підстави для подовження строку тримання під вартою (див. справи "Яблонський проти Польщі" (Jablonski v. Poland), N 33492/96, п. 80, від 21 грудня 2000 року, та "І.А. проти Франції" (I.A. v. France), N 28213/95, ReportsofJudgmentsandDecisions 1998-VII, п. 102).

При цьому, у п.52 рішенні Європейського суду з прав людини у справі Ливада проти України від 26 червня 2014 року за заявою № 21262/06 Суд вказує, що аргументи за і проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належ здійсненню провадження, не мають прийматися абстрактно (in abstracto), а повинні підтверджуватися фактичними доказами. Небезпека того, що обвинувачений буде переховуватись не може оцінюватися виключно за ступенем тяжкості ймовірного покарання. Вона оцінюватися з урахуванням низки інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або зробити її на стільки незначною, що вона не зможе обґрунтовувати досудове тримання під вартою (рішення у справі Доронін проти України' 63-64, рішення у справах Осипенко проти України, заява № 4634/04, пп. 76-80, від 09.11.2010 та Харченко проти України, заява № 40107/02, пп. 79-81, 99 та 101, від 10.02.2011 р.).

Таким чином суд приходить до висновку про те, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України дійсно є наявним, однак прокурором не доведено, що ступінь вірогідності настання вказаного ризику є настільки високою, що які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає правило поваги до особистої свободи.

Крім того, відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінує в сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, за яке передбачене покарання до 8 років позбавлення волі, вік та стан здоров`я (52 роки, відомостей про тяжкі захворювання підозрюваного суду не надані), має міцні соціальні зв`язки (одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей), наявність постійного місця мешкання (постійно мешкає АДРЕСА_2 ),майновий стан підозрюваного (працює не офіційно водієм в таксі), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Також суд бере до уваги, щире каяття ОСОБА_4 , активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає обґрунтованими доводи захисту, що такий запобіжний захід як особисте зобов`язання забезпечить дотримання обвинуваченим ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому суд вважає доцільним обрати підозрюваному запобіжний захід з у вигляді особистого зобов`язання, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керується ст. ст. 177, 178, 179, 193, 194, 196, 372, 376 КПК.

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,обов`язки строком на 60 (шістдесят) днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2)не відлучатися із населеного пункту (м. Одеса), в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 26.05.2023 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання припиняє свою дію 24.07.2023 року.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення і припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1